ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/777/23  Номер провадження 22-ц/814/4087/23	Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В.А.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача                Дряниці Ю.В.,
суддів:                      Пилипчук Л.І., Чумак О.В,        
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 28 червня 2023 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

в с т а н о в и в :

У квітня 2023 року  ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом. Вказував, що він займає посаду слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області. Узв`язку з виконанням ним його посадових обов`зяків, гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в загально доступній спільноті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в соціальній мережі «Facebook.com», публічно повідомила про те, що «Всі люди села Лука та м.Лохвиця повинні знати про те, що ОСОБА_4 , слідчий в м.Лохвиця – продажна людина, брехун і боягуз. І війни не потрібно, коли є такі люди, як він. Коли є рішення судді він ховається і балакає лише по телефону, бо боїться особистої зустрічі. Що це за слідчий такий, який тікає?», також долучила до даного допису фотознімок позивачаю. Крім цього 14 квітня 2023 року таку ж публікацію ОСОБА_1 виклала і в спільноті під назвою «Лохвицький район. Оголошення». Також ОСОБА_1 14 квітня 2023 року в загально доступній спільноті під назвою «Лохвицький район. Оголошення» публічно повідомила про те, що «Слідчі м.Лохвиця ОСОБА_5 знаходиться «на навчаннях», а ОСОБА_4 тікає з відділку і напрашується на хабар. Ці слідчі ігнорують ухвалу Гадяцького суду вже майже місяць.», також долучила до даного допису фотознімок позивача.
Позивач вважає, що зазначена інформація є недостовірною та такою, що створює негативну соціальну оцінку особи позивача по справі в очах оточуючих, порушивши його честь, оскільки професія слідчого та поліцейського в цілому є соціально важливою, передбачає безперервний належний процес взаємодії з людьми. У зв`язку з наведеним просив суд визнати наведену вище поширену інформацію недостовірною та такою, що порушує його права на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації,.а також спростувати наведену вище інформацію. 

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 28 червня 2023 року позов задоволено.
Визнано недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_2 на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в 13 год 19 хв в загально доступній спільноті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланям https://www.facebook.com/groups/574536540102049 та загально доступній спільноті «Лохвицький район. Оголошення.» за посиланямhttps://www.facebook.com/groups/631382027834105?orting_setting=RECENT_ACTIVITY, в соціальній мережі «Facebook.com», про те, що «Всі люди села Лука та м.Лохвиця повинні знати про те, що ОСОБА_4 , слідчий в м.Лохвиця – продажна людина, брехун і боягуз. І війни не потрібно, коли є такі люди, як він. Коли є рішення судді він ховається і балакає лише по телефону, бо боїться особистої зустрічі. Що це за слідчий такий, який тікає?».
Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати поширену відносно ОСОБА_2 недостовірну інформацію, шляхом написання допису ОСОБА_1 в загально доступній спільноті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланям https://www.facebook.com/groups/574536540102049 та загально доступній спільноті «Лохвицький район. Оголошення.» за посиланям ІНФОРМАЦІЯ_4 в соціальній мережі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », після набрання судовим рішенням в даній справі законної сили, наступного тексту спростування:
« ІНФОРМАЦІЯ_3 в загально доступній спільноті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланям ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_3 в загально доступній спільноті «Лохвицький район. Оголошення).» за посиланям ІНФОРМАЦІЯ_4 в соціальній мережі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » мною,  ОСОБА_1 , були описані недостовірні та неправдиві відомості відносно  ОСОБА_2 , а саме те, що " ОСОБА_4 , слідчий в м.Лохвиця – продажна людина, брехун і боягуз. І війни не потрібно, коли є такі люди, як він. Коли є рішення судді він ховається і балакає лише по телефону, бо боїться особистої зустрічі. Що це за слідчий такий, який тікає, а також ОСОБА_4 тікає з відділку і напрашується на хабар. Прошу вибачення в ОСОБА_2 та всіх учасників даної спільноти за неправдиву та недостовірну інформацію».
Вирішення питання відшкодування судових витрат. 

Рішення оскаржила відповідач, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вказує, що шляхом публікації вказаної вище інформації давала оцінку професійній діяльності позивача при виконанні слідчих дій відносно її батька, яка на її думку, не була правомірною. Вважає свої вислови оціночним судженням, які не підлягають спростуванню. 

       Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_2 перебував на посаді слідчого слідчого відділення Лохвицького відділу поліції ГУНП в Полтавській області та був призначений на дану посаду 06 липня 2020 року відповідно до наказу ГУНП в Полтавській області. У зв`язку зі реорганізацією Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області та штатними змінами, його було призначено на посаду слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, відповідно до наказу начальника ГУНП в Полтавській області, де фактично працює в м.Лохвиця у Відділенні поліції №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, по обслуговуванню Лохвицької ОТГ, Сенчанської ОТГ та Заводської ОТГ в мікрорайоні його місця проживання.
В АДРЕСА_1 , зареєстрована громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 в 13 год 19 хв в загально доступній спільноті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланям ІНФОРМАЦІЯ_5 в соціальній мережі «Facebook.com», публічно повідомила наступну інформацію «Всі люди села Лука та м.Лохвиця повинні знати про те, що ОСОБА_4 , слідчий в м.Лохвиця – продажна людина, брехун і боягуз. І війни не потрібно, коли є такі люди, як він. Коли є рішення судді він ховається і балакає лише по телефону, бо боїться особистої зустрічі. Що це за слідчий такий, який тікає?», також долучила до даного допису фотознімок позивача, в даній спільноті на час публікації перебувало 2 413 учасників. Вказаний допис було поширено 17 разів в інші спільноти вказаної соціальної мережі. 
Крім цього 14 квітня 2023 таку ж публікацію ОСОБА_1 виклала і в спільноті під назвою «Лохвицький район. Оголошення.» за посиланям ІНФОРМАЦІЯ_4 в соціальній мережі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », також долучила до даного допису фотознімок позивача по справі, в час публікації перебувало 6 538 учасників. 
Також, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в загально доступній спільноті під назвою «Лохвицький район. Оголошення.» за посиланям ІНФОРМАЦІЯ_4 в соціальній мережі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », публічно повідомила наступну інформацію: «Слідчі м.Лохвиця ОСОБА_5 знаходиться «на навчаннях», а ОСОБА_4 тікає з відділку і напрашується на хабар. Ці слідчі ігнорують ухвалу Гадяцького суду вже майже місяць», також долучила до даного допису фотознімок позивача, в даній спільноті на момент публікації перебувало 6 538 учасників.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що поширення вказаної інформації порушує особисті немайнові права позивача, яуі підлягають захисту у судовому порядку.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду.
Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
При розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.
Негативною потрібно вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Частиною другою вказаної статті Закону визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Отже, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Тобто суду слід розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня 1986 року).
Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 рокуу справі № 278/1638/19 (провадження № 61-3525св21).
У постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 757/22307/17-ц (провадження № 61-48302св18) зроблено висновок, що згідно зі статтею 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особливо якщо такі висловлювання стосуються публічної особи, або посадової особи рівня суспільного значення та його діяльність представляє суспільний інтерес.
За змістом статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності.
Судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої ним думки, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.
Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна.
Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.
Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що автор у своїх публікаціях виклав суб`єктивну негативну оцінку особи позивача та неналежного виконання ним його службових повноважень, позаяк, така інформація не містить даних щодо конкретних дій позивача, які компрометують його честь, гідність та ділову репутацію.
Зазначення автором поширеної інформації дій позивача, що він «ховається», «тікає», «боїться особистої зустрічі» – є суб`єктивним сприйняттям особи дій позивача та припущенням, що вказані дії були певним чином пов`язані з її присутністю.
Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення, не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачений статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя.
У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).
Встановлено, що позивач працює у правоохоронному органі та займає посаду старшого слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, а тому апеляційний суд зазначає, що позивач свідомо відкритий для прискіпливого контролю за його особою. Позивач повинен бути терпимим до публічної критики, межа якої є ширшою від критики пересічних осіб.
Отже, наведена інформація не містить посилання на жоден факт, який може бути перевірений на достовірність, а відображає власну критичну оцінку автором діяльності позивача при виконанні ним його службових обов`язків, висловлену у формі оціночних суджень.
Виходячи із наведеного, колегія суддів дійшла до висновку, що висловлювання стосовно позивача є оціночними судженнями та відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» така інформація не підлягає спростуванню, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.
Враховуючи, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п.п. 3, 4, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 28 червня 2023 року скасовувати, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач                                                              Ю. В. Дряниця
               
Судді                                                                        Л. І. Пилипчук

                                                                               О. В. Чумак