Номер провадження: 33/813/2033/23
Номер справи місцевого суду: 946/6365/23 
Головуючий у першій інстанції Адамов А.С. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.
за участю:
секретаря судового засідання – Виходець А.В.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
адвоката Кондрашової Ірини Юріївни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – Кушки Григорія Степановича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду м. Одеси від 04 вересня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду м. Одеси від 04 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування всіма транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. 

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На вищевказану постанову суду ОСОБА_1 14 вересня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 зазначив, що 17 серпня 2023 року о 19:24 в м. Ізмаїл Одеської області по вул. Болградське шосе, 8 дійсно керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. За його згодою був проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння. З огляду на те, що він не обізнаний про порядок такого огляду, жодних зауважень чи заперечень не заявляв. 
Проте, на думку апелянта суд при ухваленні постанови був до нього несправедливим, постанову ухвалив з порушенням його права на справедливий суд, оскільки судовий виклик не здійснювався ні телефоном, ні у мережі Вайбер, ні шляхом направлення смс-повідомлення. До «Дії» його телефон не підключений. Отже, він не був обізнаний про дату судового засідання.
Крім того, ОСОБА_1 звертався до суду з клопотання про перенаправлення справи для розгляду до Компаніївського районного суду Кіровоградської області, за місцем проживання ОСОБА_1 .
Працівники поліції здійснювали його огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу без присутності двох свідків. 
У тексті постанови суду не вказані індивідуальний номер технічного приладу Alkotest Drager 7510, дата його останньої повірки та калібрування, чи пройшов прилад сертифікацію, який час проведення тесту та отримання результату чи відповідає інформація тесту №67 інформації яка судом встановлена з відеозапису. Тобто суд не здійснив перевірку правильності застосування працівником поліції спеціального приладу, достовірності отримання результату такої перевірки та дотримання порядку проведення освідування із застосуванням цього приладу. Відтак суд не здійснив оцінки цього доказу у справі.
Постанова суду не містить опису перегляду судом відеозапису та оцінки його на предмет належності, достатності й допустимості як доказу у справі.
Крім того, в оскаржуваній постанові не вбачається повної інформації про використані технічні засоби працівниками поліції, не зазначено технічних характеристик засобів фіксації за допомогою яких зроблено відеозапис. Відсутність даних про технічні характеристики засобу фіксації за допомогою якого здійснено фото або відео зйомку результати такої фіксації є недопустимими (висновки ВС КАС справа №428/2769/17 від 24 січня 2019 року та ВС КАС справа №524/5536/17 від 15 листопада 2018 року).
На підставі викладеного, на думку апелянта зібрані докази відносно нього є недопустимими. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Кондрашової І.Ю., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – Кушка Г.С., які приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Компаніївського районного суду Кіровоградської області, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис з боді-камери, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.
Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9.а ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 193345 від 17 серпня 2023 року водій ОСОБА_1 17 серпня 2023 року о 19:24 год. в м. Ізмаїл Одеської області по вул. Болградське шосе, №8 керував транспортним засобом «Renault Premium», державний номерний знак НОМЕР_1 , у складі з напівпричепом державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest Drager 7510, тест №67 від 17 серпня 2023 року, за результатами якого у ОСОБА_1 виявлено 2,66‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 
Матеріали справи про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП містять наступні зібрані докази: 
- протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД № 193345 від 17 серпня 2023 року (а.с. 1); 
- чек приладу ALKOTEEST 7510 результат – 2,66 ‰ (а.с. 2);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 6).
- акт огляду на стани алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3);
- відеозапис з місця події (а.с.7).
- довідка начальника САП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про те, що ОСОБА_1 отримував водійське посвідчення (а.с. 4).
- довідка начальника САП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про те, що ОСОБА_1 протягом календарного року не притягувався до відповідальності за ст. 130 КУпАП (а.с. 5).
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів в своїй сукупності, поза розумним сумнівом дає підстави зробити висновок про доведеність вини  ОСОБА_1 встановленою постановою Ізмаїльського міськрайонного суду м. Одеси від 04 вересня 2023 рокута порушення ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 щодо порушення виклику його в судове засідання, апеляційний суд вважає необґрунтованими оскільки спростовується матеріалами справи тому, що про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме підписом ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, у якому в графі повідомлення про розгляд адміністративної справи зазначено що справа буде слухатися у Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області, 04 вересня 2023 року на 10:00 годину, крім того вказане було оголошено  ОСОБА_1 поліцейським, що підтверджується відеозаписом.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його адвокатом було підтверджено про обізнаність з цією датою. Також, адвокат пояснила, що 02 вересня 2023 року ОСОБА_1 направив до суду клопотання про направлення матеріалів справи до Компаніївського районного суду Кіровоградської області, за місцем проживання ОСОБА_1 .
Однак, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд звертає увагу, що дане клопотання надійшло до суду лише 05 вересня 2023 року (а.с.13).
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм провадження, тому правопорушник мав можливість дізнатися про час та дату слухання справи, і з`явитися у судове засідання для представлення своїх інтересів.
З приводу доводів апеляційної скарги, що співробітники поліції повинні були залучити свідків до складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Оскільки огляд водія проводився із застосуванням технічних засобів відеозапису, твердження апелянта про те, що працівники поліції повинні були запросити свідків, є необґрунтованим.
У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що до протоколу додається відеозапис (а.с.1).
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не надано оцінки належності та допустимості відеозапису як доказу судом не приймаються, оскільки допущені, на думку апелянта, працівниками поліції порушення, можуть слугувати підставою для дисциплінарної відповідальності працівників поліції. Однак, матеріали справи не містять підтвердження звернення  ОСОБА_1 чи його захисника зі скаргами на дії працівників поліції.
Доводи апеляційної скарги щодо повірки та калібрування приладу Alkotest Drager 7510 чи пройшов прилад сертифікацію апеляційний суд вважає необґрунтованими оскільки дата останнього калібрування зазначена на самій роздруківці є 31 жовтня 2022 року, відповідно до відеозапису ОСОБА_1 на місці події будь-яких документів та сертифікатів на прилад у поліцейських не запитував. 
Крім того, апеляційним судом було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського з якого вбачається що водію ОСОБА_1 на 13:53 хвл. оголошується результат тесту – 2,66 ‰, проте водій не заперечував та повідомив, що вживав лише пляшку пива.
В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1  є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду в частині оскарження, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення в частині оскарження ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Підстав для скасування постанови суду першої інстанції в частині її оскарження, апеляційний суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, постанова суду в частині оскарження, щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення – є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,- 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду м. Одеси від 04 вересня 2023 року – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева