ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1874/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/2517/23 Категорія: 351000000 	Скляренко В.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року	м. Черкаси	

       Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.
секретар Широкова Г.К.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач – Комунальне підприємство «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради»; 
представник відповідача – Роговий Василь Володимирович;
особа, яка подала апеляційну скаргу – Комунальне підприємство «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства "Черкаська служба чистоти" Черкаської міської ради   на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради про визнання незаконними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
       24.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив: 1) визнати незаконною бездіяльність КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради щодо повного перерахунку послуг з поводження з побутовими відходами, за період тимчасової відсутності ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 та визнати незаконною відмову у повному перерахунку їм вартості послуги з поводження з побутовими відходами з квітня 2019 року, в періоди, коли вони нею не користувались; 2) зобов`язати КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради на підставі наданих підтверджуючих документів про тимчасове, тривале проживання в садовому товаристві «Труд» (с. Благодатне, Золотоніська ОТГ) здійснити повний перерахунок вартості послуги з поводження з побутовими відходами ОСОБА_1 та його члену сім`ї – дружині ОСОБА_2 , починаючи з квітня 2019 року та скасувати безпідставно нарахований борг за цей період станом на 01 квітня 2023 року в сумі 618,56грн; 3) не допускати в подальшому порушень прав ОСОБА_1 та інших членів його родини, передбачених законодавчих норм та договірних відносин щодо несплати послуги з поводження з побутовими відходами, в разі надання законодавчо визначеного документального підтвердження про тривале проживання в іншій місцевості; 4) судові витрати у справі покласти на відповідача.
       В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є споживачем послуг КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради з вивезення побутових відходів щодо об`єкту житла за зареєстрованим місцем проживання позивача. Вказує, що в помешканні зареєстровано дві особи – позивач та його дружина – у зв`язку з чим відповідачем нараховується вартість послуг на дві особи. Натомість позивач має садовий будинок у садовому товаристві «Труд», де періодично тимчасово проживає разом з дружиною тривалий час, внаслідок чого не здійснює фактичного споживання послуг відповідача. Позивач періодично звертався до відповідача з вимогою здійснити перерахунок вартості спожитих ним послуг з вивезення твердих побутових відходів та надавав відповідачу довідки садового товариства «Труд» про період фактичного проживання позивача та його дружини у належному їм садовому будинку, зокрема, стосовно періоду їх проживання з 01.04.2019 року до 06.11.2019 року, з 10.11.2019 року до 30.11.2020 року, з 01.04.2021 року до 15.12.2021 року, з 20.04.2022 року до 19.12.2022 року. Натомість відповідач здійснив перерахунок вартості наданих послуг лише частково, внаслідок чого на теперішній час на особовому рахунку позивача обчислюється заборгованість в розмірі 618,56 грн. 
       Позивач стверджує, що за умови належного виконання відповідачем його обов`язку з перерахунку вартості послуг з вивезення твердих побутових відходів, якими позивач та його дружина не користувались, на особовому рахунку позивача не має бути заборгованості. Крім того, позивач вказує про порушення відповідачем правил надання послуги з поводження з побутовими відходами, оскільки: 1) відповідачем не розміщений погодинний графік їх вивезення; 2) з 2020 року до березня 2023 року не забезпечено розташування контейнерного майданчика в зоні, яка не загрожує руху та життю громадян; 3) не узгодив місце розташування контейнерного майданчика з мешканцями сусіднього будинку ( АДРЕСА_2 ). Тож позивач вважає, що відповідач неправомірно не здійснює перерахунку вартості наданих послуг з вивезення твердих побутових відходів за об`єктом житлового помешкання, де зареєстрований позивач та його дружина, внаслідок чого звернувся до суду з даним позовом.
       Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.09.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради про визнання незаконними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії – задоволено частково.
       Зобов`язано Комунальне підприємство «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради здійснити перерахунок вартості послуг з поводження з побутовими відходами, нарахованих по особовому рахунку № НОМЕР_1 стосовно об`єкту надання послуг за адресою: АДРЕСА_3 , – за період часу з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2023 року з урахуванням того, що в періоди часу з 01.04.2020 року по 30.11.2020 року, з 01.04.2021 року по 15.12.2021 року, з 20.04.2022 року по 19.12.2022 року за відповідним об`єктом надання послуг не здійснювалось фактичне споживання послуги з поводження з побутовими відходами через тимчасову відсутність в житловому приміщенні споживача та інших осіб.
       В решті позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з Комунальне підприємство «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради (код ЄДРПОУ 03328652, юридична адреса: вул. Івана Мазепи, 117, м. Черкаси) в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60грн.
       Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.09.2023 року у справі № 711/2517/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити повністю.
       В апеляційній скарзі скаржник вказує, що оскаржуване рішення винесене з неповним дослідженням доводів та обставин, на які відповідач посилався у відзиві на позовну заяву, є необ`єктивним та необґрунтованим.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що за наданою інформацією КП «Черкасиводоканал» № 3500/12 за адресою: АДРЕСА_3 за період з 01.01.2019 року по 31.05.2023 року використано кількість послуг централізованого водопостачання, показники лічильників водопостачання змінювалися, тобто, здійснювалося споживання послуг централізованого водопостачання (гаряче та холодне разом) у кількості, 2, 3, 4 куб. м. Вказує, що для спростування вказаних обставин позивачем не надано жодних письмових доказів про відсутність інших осіб у житловому помешканні позивача.
       На думку скаржника, оскільки позивач регулярно відвідував помешкання та фактично користувався послугами з вивезення ТПВ, у відповідача відсутній обов`язок щодо здійснення перерахунку вартості послуги в повному обсязі.
30 листопада 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві позивач вказує, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не відповідають обставинам справи. Зазначає, що обґрунтування відповідача щодо проживання в квартирі позивача що найменше однієї особи в певні періоди базуються лише на показниках лічильника води, що суперечить вимогам ст. 12, 78,81 ЦПК України. В той же час, пояснення позивача з 2020 року про обставини, що змушують здійснювати подібний пропорційний розподіл комунальних послуг на більш тривалий період часу, до уваги відповідач не приймає, у зв`язку з чим позивач до відзиву додав квитанції, які підтверджують, що оплата послуги за переданими обсягами води перевищувала їх фактичне споживання. 
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, позивача ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, представника КП Черкаська служба чистоти» Рогового В.В., який підтримав вимоги апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне. 
       Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
       Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
       Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Рішення місцевого суду оскаржується в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , а тому рішення суду першої інстанції в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України.
При розгляді справи судом встановлено, позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.9).
За даним житловим приміщенням відповідачем надаються послуги з вивезення твердих побутових відходів.
09.06.2020 року між позивачем та відповідачем укладений договір № 11592050 про надання послуг з поводження з побутовими відходами (далі - Договір) (а.с. 9-10) у зв`язку з чим для обліку відомостей щодо оплати наданих послуг відповідачем відкритий на ім`я позивача о/р № НОМЕР_1 .
Згідно умов Договору споживач має право на неоплату вартості послуг за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження такої відсутності (довідка з місця тимчасового проживання, довідка з роботи, довідка про знаходження особи на лікуванні, довідка про проходження навчання, довідка про проходження військової служби чи відбування покарання, довідка про знаходження особи за кордоном) (пп. 6 п. 7 Договору) (а.с.10).
       Згідно розрахункової відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за об`єктом надання послуг (квартира позивача) нараховувалась вартість послуг, що надаються відповідачем, з розрахунку на дві особи (а.с.41).
       28.08.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок вартості послуг, що йому нараховані відповідачем, що обґрунтовується тим, що позивач та його дружина тимчасово проживали у іншому помешканні.
       14.11.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання відповіді з обґрунтуванням розміру нарахованих йому платежів за період з квітня по жовтень 2019 року, до якої додав довідку № 540 від 09.11.2019 року садового товариства «Труд» (а.с. 51).
       Листом від 05.12.2019 року за вих. № 68/48 позивача було повідомлено про те, що за період з 01.04.2019 року по 06.11.2019 року відповідачем здійснено перерахунок вартості послуг з вивезення та захоронення побутових відходів по споживачу ОСОБА_2 , а по споживачу ОСОБА_1 перерахунок не здійснено. Відповідь обґрунтована наявністю у власника помешкання обов`язку оплачувати надані комунальні послуги згідно встановлених норм накопичення та тарифу на одну особу (а.с. 52).
Також позивач звертався до відповідача із заявами про проведення перерахунку вартості послуг за періоди тимчасової відсутності позивача та його дружини у помешканні за адресою: АДРЕСА_3 , – 11.12.2020 року, 27.01.2021 року, 28.04.2021 року, 19.11.2021 року, 20.01.2022 року, 28.10.2022 року, 29.12.2022 року.
Згідно довідок, складених головою правління садового товариства «Труд», позивач та його дружина постійно проживали у садовому товаристві «Труд» та користувались земельною ділянкою площею 0,10 га та садовим будинком по АДРЕСА_4 в певні періоди часу. Відповідні періоди часу підтверджуються наступними довідками: довідка № 543 від 05.06.2020 року, що надана відповідачу 09.06.2020 року, – період з 10.11.2019 року до 01.06.2020 року; довідка № 653 від 01.12.2020 року, що надана відповідачу 11.12.2020 року, – період з 30.05.2020 року до 30.11.2020 року; довідка № 664 від 04.10.2021 року, що направлена відповідачу засобами поштового зв`язку 11.10.2021 року, – період з 01.04.2021 року по 01.10.2021 року; № 677 від 17.12.2021 року, що надана відповідачу 20.01.2022 року, – період з 01.10.2021 року по 15.12.2021 року; довідка № 25 від 22.10.2022 року, що надана відповідачу 28.10.2022 року, – період з 20.04.2022 року до 20.10.2022 року; довідка № 33 від 22.12.2022 року, що надана відповідачу 29.12.2022 року, – період з 20.10.2022 року по 19.12.2022 року.
       28.12.2020 року позивачем надано відповідачу довідку №1/12 від 01.12.2020 року, складену головою правління ОСББ «Героїв Дніпра 53», в якій зазначено, що а ні позивач, а ні його дружина, як і будь хто інший в період з 01.06.2020 року по 01.12.2020 року не мешкали у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . В аналогічній за своїм змістом довідці №16/22 від 16.01.2022 року вказується, що у квартирі позивача ніхто не проживав в періоди часу з 01.04.2021 року до 15.12.2021 року.
       Згідно актів від 28.12.2020 року та від 24.01.2022 року, завірених ОСББ «Героїв Дніпра 53», мешканці сусідніх з позивачем квартир підтверджують факт того, що позивач та його дружина фактично тимчасово не проживали за місцем своєї реєстрації в періоди часу з 01.06.2020 року до 01.12.2020 року, з 01.04.2021 року до 15.12.2021 року відповідно.
       На підставі відповідних заяв та поданих позивачем відповідачу документів останнім здійснено перерахунок вартості наданих послуг, але щодо однієї особи, а не двох, як просив позивач.
       Листами від 16.12.2021 року за вих. № 441 та від 18.02.2022 року за вих. № 472 відповідач повідомляв позивача про відсутність підстав для здійснення перерахунку вартості послуг на двох осіб, що обґрунтовував не наданням позивачем доказів того, що у квартирі позивача ніхто не проживав (а.с.72-73).
Станом на 01.04.2023 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 за позивачем обчислюється заборгованість з оплати послуг відповідача в розмірі 618,56 грн.
        ОСОБА_1 звертаючись в суд з даним позовом стверджує, що нарахування вартості послуг з поводження з побутовими відходами щодо його помешкання за о/р № НОМЕР_1  та подальше коригування вартості таких послуг лише щодо однієї особи, а не двох, в умовах, коли такі послуги фактично не використовувались, є порушенням вимог законодавства України та умов укладеного між сторонами договору. Також позивач вважає, що такі дії відповідача у сукупності із направленням йому квитанцій на оплату щомісячних нарахувань вартості послуг з поводження з побутовими відходами, свідчить про неправомірність вимог відповідача щодо здійснення позивачем оплати послуг, які ним не споживались, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх споживчих прав.
       Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення,   в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.
Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем.
       Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
       Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
       Аналогічне за своїм змістом право споживача передбачене і у пп. 6 п. 7 Договору, укладеного між сторонами (а.с.10).
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Зазначеному праву споживача кореспондує обов`язок виконавця комунальної послуги розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг (п. 5 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
По обставинам спірних правовідносин судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач належним чином виконав свій обов`язок та повідомив відповідача про періоди тимчасової відсутності мешканців у помешканні, яке є об`єктом надання послуги з поводження з побутовими відходами. Відповідачем здійснено перерахунок вартості такої послуги, внаслідок чого здійснювалось нарахування вартості послуги на одну особу.
       При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що підставою для нарахування вартості наданих відповідачем послуг є твердження відповідача про те, що у помешканні позивача фактично проживали інші мешканці у кількості щонайменше однієї особи.
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК) та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).
При цьому, належність доказів – правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.
Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо необґрунтованості доводів відповідача про те, що перерахунок вартості послуг по особовому рахунку позивача здійснювався в окремі періоди часу відносно самого позивача, а в інші – відносно його дружини. 
       В цьому контексті суд першої інстанції вірно зазначив, що договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами укладений відповідачем саме з позивачем (а.с.9), а отже споживачем послуги є саме позивач, який є відповідальною особою за всіх інших мешканців житла, яке є об`єктом надання комунальної послуги. Отже, обчислення вартості послуг відповідача по особовому рахунку на ім`я позивача здійснюється не відносно конкретної фізичної особи, а відносно фактичних мешканців у житлі і в будь-якому випадку стосується прав та інтересів позивача, як споживача на ім`я якого відкритий особовий рахунок і який є стороною договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами.
       При розгляді справи встановлено, що в періоди часу з 10.11.2019 року до 30.11.2020 року, з 01.04.2021 року по 15.12.2021 року, з 20.04.2022 року до 19.12.2022 року позивач та його дружина, тобто всі зареєстровані у квартирі особи, проживали у садовому товаристві «Труд» та користувались земельною ділянкою площею 0,10 га. та садовим будинком по АДРЕСА_4 . 
На підтвердження зазначених обставин позивачем періодично надавались відповідачу відповідні довідки садового товариства «Труд», а також акти про не проживання за місцем реєстрації, складені ОСББ «Героїв Дніпра 53». 
За таких обставин, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідач мав здійснити перерахунок вартості послуги з поводження з побутовими відходами по особовому рахунку позивача з урахуванням того, що за об`єктом надання послуг не здійснювалось фактичне споживання послуги з поводження з побутовими відходами через тимчасову відсутність в житловому приміщенні споживача та інших осіб.
       Враховуючи, що відповідачем не здійснено відповідного перерахунку належним чином внаслідок чого по особовому рахунку позивача обліковується заборгованість, чим порушено законні права та інтереси позивача, а відтак суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що право позивача підлягає судовому захисту.
Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05.06.2018р. у справі №338/180/17; від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16; від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц; від 11.09.2019 року у справі № 487/10132/14-ц; від 06.04.2021 року у справі № 925/642/19.
       З урахуванням фактичних обставин цієї справи, суд першої інстанції дійшов до вірного та обґрунтованого висновку, що вимога позивача про зобов`язання КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради здійснити перерахунок вартості послуг з поводження з побутовими відходами за період часу, коли відповідна послуга фактично не споживалась є обґрунтованими та відповідають критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у правомірному обчисленні взаєморозрахунків між виконавцем та споживачем комунальних послуг.
       Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постанові від 15.03.2023 року у справі № 176/552/22.
Доводи скаржника в апеляційній скарзі стосовно того, що судом першої інстанції при винесені рішення не були враховані доводи відповідача щодо фактичного проживання у помешканні позивача інших осіб у кількості щонайменше однієї особи не підлягають до задоволення, оскільки вони обґрунтовуються лише на припущеннях відповідача та не підтверджуються жодним належним доказом у справі.
       Посилання скаржника щодо об`ємів використаних послуг централізованого водопостачання за період з 01.01.2019 року по 31.05.2023 року, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки перш за все предметом даного позову є договірні відносини між ОСОБА_1 та КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради про надання та користування послуги з поводження з побутовими відходами. Лист КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради не може вважатися належним доказом по справі, оскільки з даного листа не можливо встановити достовірність проживання осіб у вище вказаній квартирі у певний період, оскільки відповідачем не враховано той факт, що оплата послуги за переданими обсягами води могла перевищувала їх фактичні дані лічильників та оплачених обсягів води. 
       Так, відповідач на заперечення позовних вимог, не надав Акт про фактичне проживання особи за адресою: АДРЕСА_3 за період 01.01.2019 року по 31.05.2023 року, чи довідку від ОССБ «Героїв Дніпра 53» в складі комісії, з отриманими письмовими пояснення від осіб (сусідів), які проживаються в даному будинку, з якої можливо було б достовірно встановити факт проживання особи у вказаний період.
       З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції. 
       Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
       Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
       За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської радислід залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2023 року – без змін.
       Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради  залишити без задоволення. 
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 13 грудня 2023 року.

Судді