Постанова                                    
Іменем України
 
11 жовтня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 566/434/21
 
провадження № 61-6879св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.                  (суддя-доповідач),  
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 , 
третя особа - ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рівненського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Майданіка В. В.,             Ковальчук Н. М., Хилевича С. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовної заяви
 
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                     ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
 
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новосілки Млинівського району помер її брат - ОСОБА_4 . На випадок своєї смерті останній заповіту не залишив. Спадкоємців першої черги у померлого не було. Серед спадкоємців другої черги є вона та її сестра - ОСОБА_2 .
 
Зазначала, що відповідачка у справі прийняла спадщину шляхом звернення впродовж шести місяців з моменту смерті спадкодавця з відповідною заявою до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.
 
Бажаючи прийняти спадщину після смерті свого брата, 15 вересня 2020 року вона звернулася до приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкуна В. І. та просила посвідчити заяву від її імені про прийняття спадщини. У вказаній заяві вона своїм підписом засвідчила дійсність своїх намірів про прийняття спадщини та відсутність заперечень стосовно змісту заяви.
Текст заяви нотаріусом було виготовлено на нотаріальному бланку, посвідчено підписом останнього та скріплено печаткою. Один примірник оформленої нотаріусом від її імені заяви, останній передав їй, а другий примірник залишив у себе.
За таких обставин вона вважала, що складена від її імені заява нотаріусом буде направлена до відповідної інстанції за місцем відкриття спадщини.
 
Позивач посилалася на те, що 08 лютого 2021 року в сільській раді за місцем свого проживання вона оформила довіреність на дочку -         ОСОБА_5 з повноваженнями вести справу з оформлення її спадкових прав. Коли її довірена особа прибула до приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу Мельничук Н. В., то з`ясувалося, що                       у нотаріуса її заява про прийняття спадщини відсутня.
Після цього вона (позивачка) з`ясувала, що приватний нотаріус не направляв її вказану заяву до нотаріуса за місцем заведення спадкової справи, вважаючи, що вона повинна зробити це самостійно.
 
При визначенні поважності пропуску нею строку на прийняття спадщини просила врахувати також те, що вона є інвалідом 3 групи по зору (відсутність правого ока).
 
Зазначила, що до складу спадкового майна її померлого брата входить частина житлового будинку та земельний пай.
 
З огляду на зазначене позивач вважала, що встановлений статтею               1270 ЦК України строк для прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин.
 
Між нею та відповідачкою спору з приводу даної спадщини не було, вони планували справедливо розділити спадщину, однак на даний час відповідачка ухиляється від подання до нотаріуса заяви про свою згоду на прийняття нею (позивачкою) спадщини.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд визначити їй додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 09 січня                 2023 року у складі судді Феськова П. В. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведення доводів позивачки щодо поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. 
 
При цьому районний суд зазначив, що твердження позивачки про те, що вона вважала, що приватний нотаріус Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун В. І. мав вчинити подальші дії щодо заяви про намір прийняття спадщини не заслуговують на увагу. Юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови не  можуть бути визнані поважними.
 
Також суд виходив з того, що не є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини й стан здоров`я позивачки, а саме її інвалідність                      3 групи по зору, адже ОСОБА_1 мала можливість самостійно пересуватись та знала про те, де саме проживав спадкодавець                         ОСОБА_4 і де саме є місце відкриття спадщини. Крім того, позивачка мала можливість вчинити дії щодо прийняття спадщини шляхом надіслання заяви поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 09 січня                 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 задоволено.
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк в один місяць з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 ,                       ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1                            в с. Новосілки Млинівського району Рівненської області.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що районним судом не було враховано, що позивачка в межах 6-місячного строку для прийняття спадщини виявила бажання прийняти спадщину, а також вчинила конкретні дії, направлені на її прийняття, а саме звернулась 15 вересня 2020 року до приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області для оформлення зави про прийняття спадщини,                         а згодом оформила 08 лютого 2021 року в сільській раді за місцем свого проживання довіреність на свою дочку ОСОБА_5 на право оформлення її спадкових прав.
 
Суд апеляційної інстанції вважав обґрунтованими доводи позивача про те, що вона вважала, що складена від її імені вказана заява буде направлена нотаріусом до відповідної інстанції за місцем відкриття спадщини. Тобто, позивачка мала всі підстави вважати, що процедура прийняття спадщини нею виконана повністю.
 
Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, залишив поза увагою вчинення позивачкою дій, які свідчать про її намір протягом 6-місячного строку від дня відкриття спадщини прийняти спадщину, а також вчинення нею (08 лютого 2021 року) відразу після спливу вказаного строку дій, направлених на прийняття спадщини (видача довіреності на свою дочку ОСОБА_5 на право оформлення її спадкових прав).
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову Рівненського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року скасувати та залишити в силі рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 09 січня 2023 року.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У травні 2022 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
У липні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2023 року справу призначено до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції встановив факт, який є недоведеним, зокрема поважність пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини.
 
Зазначає, що наведені позивачкою причини пропуску шестимісячного строку на прийняття спадщини не можуть вважатися поважними.
 
Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення                    ОСОБА_2 вказує неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 345/3960/17 (провадження № 61-34872св18), що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Відзив на касаційну скаргу учасники справи не подали.

Фактичні обставини, встановлені судами
 
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого                          13 листопада 2020 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що           в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 53             (а. с. 26).
 
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 24 березня 2021 року на ім`я ОСОБА_1 та довідки про встановлення ІІІ групи інвалідності загального захворювання № 107494 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи безстроково, причина інвалідності: загальне захворювання, а саме анофтальм зліва, незріла катаракта правого ока (том 1, а. с. 8, 9).
 
Спадкова справа № 68/2020 щодо майна померлого ОСОБА_4 була заведена приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Мельничук Н. В. за заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 від 01 грудня 2020 року. 
Копія вказаної спадкової справи надано суду на виконання ухвали                   від 14 квітня 2021 року (а. с. 21-47).
 
Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Мельничук Н. В.                               від 01 грудня 2020 року вих. № 71/02-14 ОСОБА_1 проінформовано про заведення спадкової справи № 68/2020 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приватний нотаріус зазначив, що вона є спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_4 . Для прийняття спадщини необхідно подати особисто приватному нотаріусу Млинівського нотаріального округу Мельничук Н. В. до 08 грудня 2020 року або надіслати таку заяву у той же строк поштою на адресу: АДРЕСА_1 . У випадки неподання у вказаний термін заяви, згідно з пунктом першим статті 1272 ЦК України вона буде вважатись такою, що не прийняла спадщину (а. с. 36).
 
З огляду на заяву ОСОБА_3 19 грудня 2020 року остання звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , як спадкоємець четвертої черги за законом, відповідно до статті 1264 ЦК України (а. с. 39).
 
Згідно з повідомленням державного нотаріуса Першої дубенської державної нотаріальної контори від 09 грудня 2020 року № 349/01-16 заяву                   ОСОБА_3 про прийняття спадщини, яка надійшла поштою, перенаправлено за належністю приватному нотаріусу Млинівського нотаріального округу Мельничук Н. В. (а. с. 37).
 
З огляду на постанову приватного нотаріуса Мельничук Н. В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 грудня 2020 року ОСОБА_3 не надано будь-яких документів щодо наявності підстав для закликання її до спадкування за законом, у зв`язку з цим видача свідоцтва про право на спадщину є неможливою (а. с. 45).
 
У провадженні Млинівського районного суду Рівненської області перебувала інша цивільна справа № 566/571/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування.
Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2022 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, встановлено факт спільного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Рішення набрало законної сили 26 липня 2022 року (а. с. 124-126).
 
Відповідно до довіреності від 08 лютого 2021 року, яка була посвідчена старостою Новоселівського старостинського округу Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , вести справи у державних нотаріальних конторах або приватних нотаріусів з оформлення її спадкових прав на майно, яке залишилось після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а. с. 5).
 
З огляду на заяву ОСОБА_1 від 15 вересня 2020 року про прийняття спадщини, та відсутність заперечень стосовно змісту заяви, приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкуном В. І. посвідчено справжність підпису гр. ОСОБА_1 , який зроблено у присутності вказаного нотаріуса; особу ОСОБА_1 , яка підписала документ, встановлено, її дієздатність перевірено (а. с. 10).
Виходячи із змісту даної заяви, приватний нотаріус лише посвідчив справжність підпису ОСОБА_1 . В подальшому оригінал заяви було видано особі для здійснення нею наступних юридично значущих дій.
 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржувані судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
 
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
 
Згідно із частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
 
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
 
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
 
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12,                        від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.
 
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
 
У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня             2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
 
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
 
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд із урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачка довела наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за заповітом. 
 
Зокрема, посилання позивачки на заяву від 15 вересня 2020 року, посвідчену приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкуном В. І., видача довіреності на                   ОСОБА_5 на право оформлення її спадкових прав свідчать про дійсність намірів ОСОБА_1 на прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_4 та вчинення нею активних дій щодо цього.
 
Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.
 
Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.
 
Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.
 
Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що наявне у матеріалах справи (а. с. 36) повідомлення приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Мельничук Н. В.                         від 01 грудня 2020 року про те, що ОСОБА_1 для прийняття спадщини необхідно до 08 грудня 2020 року подати особисто або надіслати поштою заяву про прийняття спадщини, не є доказом виконання приватним нотаріусом пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. 
Матеріали справи не містять доказів надіслання та/чи отримання зазначеного повідомлення ОСОБА_1 .
 
До подібних висновків дійшов Верховний Суд України у постановах                      від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.
 
З огляду на зазначене, ухваливши рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції встановив, що нотаріус не вчиняла дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснила його виклик як спадкоємця за законом.
 
Посилання заявника на застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 345/3960/17 (провадження № 61-34872св18) колегія суддів відхиляє, оскільки у зазначеній справі та справі, яка є предметом касаційного перегляду, встановлені різні фактичні обставини. Зокрема, у цій справі доведено поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини, тоді як у справі, на яку посилається заявник, зазначена обставина судами встановлена не була.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи, проте повноваження суду касаційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, від 03 квітня 2008 року).
 
Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального                  і процесуального права.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням у ній розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на те, що касаційна скарга залишається без задоволення, розподіл судових витрат не здійснюється.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Постанову Рівненського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий     Судді: | Д. Д. Луспеник     І. Ю. Гулейков     Б. І. Гулько     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець