ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 р.	Справа № 480/5585/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,
                              за участю секретаря судового засідання    Яковини В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2023, суддя    О.О. Осіпова, повний текст складено 06.07.23 по справі № 480/5585/22 за позовом   ОСОБА_1 до  Сумської митниці  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської митниці, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 10.01.2022 № 0000082419 про збільшення суми грошового зобов`язання за МИТО на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності та громадянами, на загальну суму (з урахуванням штрафних санкцій) 2367,35 грн; визнати протиправним та скасувати повідомлення-рішення форми "Р" від 11 №0000102419 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на загальну суму (з урахуванням штрафних санкцій) 5208,16 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказала, що платіжні документи на які посилається відповідач як на такі, що містять реальні відомості щодо вартості автомобіля та транспортних витрат, видані на ім`я ОСОБА_2 . При цьому, відповідно до гр. 9 МД, особою, відповідальною за фінансове регулювання є саме позивач - ОСОБА_1 . Стверджує про незаконність використання отриманих матеріалів досудового розслідування з тією метою, з якою вони не надавалися в розпорядження митниці, та про вихід працівників митниці за межі наданих прокурором та слідчим дозволів на розголошення відомостей кримінального провадження. Зазначає, що про існування та про причини виникнення вказаних в Акті перевірки платіжних доручень від 17.08.2018 № SW24I817039639, від 16.11.2018 № SW24I817039639 та інвойсів № С180 від 17.08.2018, № 379011 від 16.11.2018 (виписаного на ім`я PERESADKO OLEKSANDR) позивач не був поінформований з боку отримувача цих документів, але на даний час може виразити припущення, що в цих документах допущено помилку щодо VIN-номера цього ТЗ і насправді вони стосувалися іншого ТЗ (можливо того другого автомобіля, який було викуплено PERESADKO OLEKSANDR паралельно із ТЗ Позивача) або ж в цих документах мали бути зазначені VIN-номера обох цих автомобілів, але помилково вказали лише один із них (або ж якась інша причина, про яку Позивач не може навіть здогадуватися).  Сам лише факт сплати третьою особою - PERESADKO OLEKSANDR коштів у більшому розмірі, ніж вартість викупу ТЗ Позивача на аукціоні і до того ж не тій особі, в якої цей викуп відбувався, не є доказом того, що цей платіж повинен враховуватися як складова митної вартості. Вказує, що жодним наявним у справі доказом не доведено умисності дій позивача, які призвели до донарахування податкового зобов`язання та виставлення оскаржуваних ППР, адже не доведено самого факту поінформованості позивача  про вчинення третьою особою міжнародних банківських переказів згідно платіжних доручень від 17.08.2018 року № SW24I817039639 на суму 2718 дол. США, від 16.11.2018 № SW24I817039639 на суму 1116 дол. США, тому для застосування відповідачем в оскаржуваних ППР штрафу в розмірі 25% від суми визначеного податкового зобов`язання згідно підпункту 123.2 статті 123 ПК України не було жодних підстав.  Також зазначає, що проведення відповідачем невиїзної документальної перевірки дотримання позивачем вимог законодавства з питань митної справи являється незаконним, адже її проведено під час дії мораторію на проведення таких перевірок, установленого пунктом 52 Підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Розділу XX "Перехідні положення" ПК України. 
У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та    перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено  та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що  02.01.2019 митним постом "Центральний" Сумської митниці ДФС за митною декларацією типу "ІМ40ДЕ" № UА805180/2019/000027 здійснено митне оформлення товару "Легковий автомобіль, що був у використанні, марки VOLKSWAGEN; модель JЕТТА. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення 2012. Модельний рік виготовлення 2013. Тип двигуна бензиновий. Колір чорний. Робочий об`єм циліндрів двигуна 2500 см3. Тип кузова - седан. Відповідає екологічним вимогам "ЄВРО- 5" (код 8703239031 згідно з УКТ ЗЕД).
Митну вартість за вказаною митною декларацією визначено за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, на рівні 3150, 00 дол. США (еквівалент 87218,03 грн за курсом НБ України на дату подачі МД:1 дол США = 27.268826400 ГРН.1).
Сумською митницею проведено невиїзну документальну перевірку, за результатами якої складено акт від 29.11.2021 № 52/21/7.24-19/ НОМЕР_2 "Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання громадянкою України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи, в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 02.01.2019 №UА8051800/2019/000027" (далі - акт).
Відповідно до вказаного акту документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення позивачем: 1) ч.1, ч.2 ст. 51, п. 2 ч. 2 ст. 52, ч.1 ст. 368 Митного кодексу України (далі - МК України), та п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України (далі – ПК України), що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати ввізного мита за митною декларацією, зазначеною вище, на загальну суму 1893,88 грн.; 2) п. 190.1 ст. 190 п. 36.1 ст. 36 ГІК України, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість за митною декларацією, зазначеною вище, на загальну суму 4166,53 грн.
На підставі вказаного акту Сумською митницею ухвалено податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 10.01.2022 № 0000092419 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем МИТО на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності та громадянами, на загальну суму (з урахуванням штрафних санкцій) 2367,35 грн, та податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 10.01.2022 №0000102419 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на загальну суму (з урахуванням штрафних санкцій) 5208,16 грн.
Не погодившись із вказаними рішеннями, позивач звернулася до суду.
Відмовляючи  в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції суд першої інстанції погодився з доводами відповідача про те, що під час документальної перевірки дотримання громадянкою України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 02.01.2019 №UА805180/2019/000027, встановлені порушення чинного законодавства, що призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита.  
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (надалі за текстом - МК України).
У відповідності до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до пункту 1 та пункту 4 частини 1 статті 50 МКУ відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів та розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з частиною 1 статті 51 МКУ митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 2 статті 51 МКУ визначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною 21 статті 58 МКУ зазначено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.
Частиною 1 статті 257 МКУ визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу.
Статтею 336 Митного кодексу України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, зокрема, проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Відповідно до частини другої статті 345 Митного кодексу України документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.
Частиною третьою статті 245 Митного кодексу України передбачено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення, зокрема, документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо: правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Відповідно до статті 351 Митного кодексу України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка, серед іншого, проводиться у разі: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.
Так, у самому наказі від 16.11.2021 року №201 "Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) вимог законодавства України з питань митної справи" зазначено, що перевірка буде відбуватися на підставі пункту 7 частини 1 статті 336, пункту 1 частини 3 статті 345, пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VІ та інформації, наданої листом Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 №31-146 вих-21, листом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №27/117/24/6-2021, яка була взята до уваги митним органом, та в подальшому проведений аналіз відповідних електронних копій митних декларацій та виявлені ознаки, що свідчать про порушення ОСОБА_1 законодавства України з питань митної справи.
Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу.
Частиною 6 статті 352 встановлено, що посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.
Відповідно до частини 1 статті 558 МКУ митні органи при виконанні покладених на них завдань взаємодіють, в тому числі шляхом обміну інформацією, з правоохоронними органами в порядку, встановленому законодавством.
Частиною 4 статті 334 МКУ встановлено, що правоохоронні органи, фінансові установи та інші контролюючі органи України відповідно до законодавства на письмові запити митних органів або з власної ініціативи інформують митні органи про наявні відомості, необхідні для здійснення митного контролю.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 336 МКУ проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів - є однією з форм митного контролю.
Статтею 345 МКУ визначено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо: правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
Слід зазначити, що строки давності, визначені ст. 102 Податкового кодексу України, під час проведення документальної невиїзної перевірки дотримання позивачем вимог законодавства з питань митної справи відповідачем дотримано.
Щодо доводів позивача в апеляційній скарзі про те, що зазначена перевірка в порушення підпункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, була проведена митним органом під час дії мораторію, то колегія суддів зазначає таке.
Так, підпунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
Разом з тим, Законом України від 16.10.2020 №466- IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України доповнено абзацом третім такого змісту: "Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України". Зазначений Закон набрав чинності 23.05.2020.
Згідно п.п. 41.1.2. ст.41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є митні органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань митної справи та оподаткування митом, акцизним податком, податком на додану вартість, іншими податками та зборами, які відповідно до податкового, митного та іншого законодавства справляються у зв`язку із ввезенням (пересиланням) товарів на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенням (пересиланням) товарів з митної території України або території вільної митної зони.
Виходячи із викладеного, колегія суддів уважає, що мораторій щодо проведення перевірок, встановлений підпунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, з 23.05.2020 не розповсюджується на перевірки, що проводяться митними органами.
Відтак, колегія суддів погоджується із висновками суду  першої інстанції про те, що Сумська митниця мала правові підстави для проведення документальної невиїзної перевірки дотримання громадянкою України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацію від 02.01.2019р. №UA805180/2019/000027.
З огляду на матеріали справи, при проведенні перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 02.01.2019 № ЕІА805180/2019/000027, встановлено що до митного оформлення декларантом/уповноваженою особою надавались: інвойс (PALM BEACH AUTO TRADING INC) від 22.08.2018 № 040518597 на суму 3150,00 дол. США; документ права власності на пошкоджений транспортний засіб (CERTIFICATE OF TITLE) від 08.08.2018 № НОМЕР_3 ; платіжні документи (квитанції АТ КБ “ПриватБанк” про сплату митних платежів від 26.12.2018 №0.0.1223347706.1, платник: ОСОБА_2 , здійснив сплату коштів з призначенням платежу: "350:3362614747 оплата за митне оф-ня, транспортного засобу ОСОБА_1 " на суму 39395,81 грн та від 02.01.2019          № 0.0.1228684644.1 платник: ОСОБА_2 , здійснив плату коштів з призначенням платежу: "350:3362614747 оплата за митне оф-ня, транспортного засобу ОСОБА_1 " на суму 2785,32 грн; інші документи, необхідні для митного оформлення.
За митною декларацією типу “ІМ 40 ДЕ” №UА805180/2019/000027 здійснено митне оформлення товару "Легковий автомобіль, що був у користуванні марки VOLKSWAGEN; модель JЕТТА. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення 2012. Модельний рік виготовлення 2013. Тип двигуна бензиновий. Колір чорний. Робочий об`єм циліндрів двигуна 2500 см3…" та випущено у вільний обіг.
Митна вартість товару визначена декларантом/уповноваженою особою за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) на рівні 3150 ,00 дол. США (еквівалент 87218,03 грн. за курсом Національного банку України на дату подачі МД: 1 дол. США = 27,68826400 грн.).
При цьому, складовими визначеної декларантом митної вартості автомобіля є: сума продажу транспортного засобу: 2350,00 дол. США, транспортування (послуги морських перевезень) до кордону України (порт Одеса): 800,00 дол. США. Відповідно до інвойсу (PALM BEACH AUTO TRADING INC) від 22.08.2018 № 040518597, який зазначено у графі 44 МД;
При цьому, платником податків до Сумської митниці не надавались додаткові документи і пояснення до висновків акту документальної невиїзної перевірки від 29.11.2021 №52/21/7.24-19/ НОМЕР_2 , які могли б спростувати порушення вимог чинного законодавства.
Зокрема, Сумською митницею Держмитслужби отримано лист Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 №31-146вих-21 (вх. 2225/8.7 від 12.02.2021), за яким проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №4201900000000189, в якому, крім іншого, надана інформація про транзакції з наданням копій платіжних доручень в іноземній валюті (вихідні через SWIFT), які здійснені громадянами на іноземні рахунки за товар та витрати на транспортування (з прив`язкою до марки та ідентифікаційного номера УЕХ транспортного засобу).
Листом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №2714/117/24/6-2021, митниці додатково надано документ який був набутий в рамках кримінального провадження №42019200000000189, а саме копії інвойсів (із засвідченням громадянином ОСОБА_2 та уповноваженою особою банку) на транспортні засоби та транспортні витрати, за якими фактично сплачувалися (перераховувалися) кошти у іноземній валюті на рахунки іноземних фірм (аукціони) та надано дозвіл митниці відповідно до статті 222 КПК України на використання цих даних.
Зі змісту листів Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 №31-146 вих-21 та Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №2714/117/24/6-2021 вбачається, що ними надана інформація про транзакції з наданням копій платіжних доручень в іноземній валюті ( вихідні через SWIFT), які здійснені громадянами (в тому числі і позивачем) на іноземні рахунки за товар та витрати на транспортування ( з прив`язкою до марки та ідентифікаційного номера VIN транспортного засобу) та копії інвойсів (із засвідченням особою, на яку виписаний інвойс) на транспортні засоби та транспортні витрати, за якими фактично сплачувалися (перераховувалися) кошти.
За результатами опрацювання даної інформації встановлено, що через АТ КБ “ПриватБанк” ОСОБА_2 здійснив плату коштів: за платіжним дорученням від 17.08.2018 (8\У24І817039639) у розмірі 2718.0 дол. США на рахунок НОМЕР_4 , Sotby auto group LLC 961 Kings Higway Brooklin, US/Brooklyn/ NY 11223 з призначенням платежу: buy car Volkswagen, INVOI CE:C180 POL: US, POD:UA 3VWLP7AJODM379011/ACC/SVRNUS33 (в інвойсі від 17.08.2018 № С180, громадянином ОСОБА_2 власноручно, підписом підтверджена інформація, зазначена в ньому, в тому числі і сума, яка фактично сплачена за товар); за платіжним дорученням від 16.11.2018 (SW24IB16019511) у розмірі 1116.0 дол. США на рахунок 750019603, Atlantic Express Corp.8801 S, 78 TN Avenue US/Bridgeview IL, 60455, з призначенням платежу: ocean freight service 2013 VW Jetta 3VWLP7AJODM379011 invoice 379011, 16/11/2018 cont. TCNU4028167, Oleksandr Peresadko, COS:US (в інвойсі від 16.11.201 №379011 громадянином ОСОБА_2 власноручно, підписом підтверджена інформація про сплату коштів за транспортні витрати по доставці товару в контейнері до порту в місті Одеса).
Зазначені платежі були здійснені за товар (транспортний засіб), логістичні, консультативні, транспортні послуги по доставці транспортного засобу - Марка VOLKSWAGEN; модель JЕТТА. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 .
При цьому, первинні документи (інвойс від 17.08.2018 № С180 та інвойс від 16.11.2018р. №379011), за якими фактично сплачувалися кошти через систему SWIFT, за вищезазначеними платіжними дорученнями до митного оформлення не подавалися та у графі 44 МД не зазначені.
Під час митного оформлення товару за МД №ЦА805180/2019/ від 02.01.2019 будь - яких платіжних доручень, які підтверджують митну вартість товару, надано до митного органу не було.
За результатами аналізу та співставлення відомостей платіжних доручень, отриманих від правоохоронних органів, з відомостями МД від 02.01.2019 за №UА805180/2019/000027 встановлено, що дані стосовно найменування товару, ідентифікаційний номер (VIN-код), Рік, випуску транспортного засобу, номер контейнера, номер вантажного відправлення співпадають.
Отже, суми коштів, зазначені в платіжних дорученнях, стосуються купівлі задекларованого за МД від 02.01.2019 за №UА805180/2019/000027 транспортного засобу та його перевезення в країну призначення і повинні бути включені до митної вартості.
Таким чином, отримані Сумською митницею від правоохоронних органів відомості та документи свідчать про те, що в МД від 02.01.2019 за №UА805180/2019/000027 заявлено неповні відомості щодо митної вартості легкового автомобіля VOLKSWAGEN; модель JЕТТА. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 .
Колегія суддів відхиляє доводи заявника про те, що сам лише факт сплати третьою особою - PERESADKO OLEKSANDR коштів у більшому розмірі, ніж вартість викупу ТЗ Позивача на аукціоні і до того ж не тій особі, в якої цей викуп відбувався, не є доказом того, що цей платіж повинен враховуватися як складова митної вартості, оскільки, як вже зазначалося вище,   дані стосовно найменування товару, ідентифікаційний номер (VIN-код), рік випуску транспортного засобу, номер контейнера, номер вантажного відправлення співпадають за результатами аналізу та співставлення відомостей платіжних доручень, отриманих від правоохоронних органів, з відомостями МД. Отже, у суду не виникає сумнівів щодо мети, з якою було проведено сплату за товар згідно наданого платіжного доручення.  
Колегія суддів вважає хибними доводи скаржника про те, що у разі, якщо митний орган приймаючи ВМД, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України, то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень про донарахування податкових зобов 'язань, з огляду на таке.
Судовим розглядом встановлено, що під час митного оформлення у митного органу були відсутні дані, які б свідчити про те, що декларантом подані неповні (недостовірні) дані, були відсутні і підстави для витребування додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості. Відповідні ознаки, що свідчили про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, були виявлені вже після надходження листів Головного управління Національної поліції в Сумській області та Сумської обласної прокуратури (були виявлені в рамках кримінального провадження).
Згідно пункту 4 частини 5 статті 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що невиявлення під час митного оформлення порушень законодавства, не може бути підставою для звільнення платника від сплати податків, якщо такі порушення були виявлені у подальшому та не позбавляє митний орган права проводити перевірку після випуску товарів у вільний обіг у порядку ст.ст. 345, 346 МК України.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 11.02.2019 по справі №808/1236/16, у разі якщо митний орган, приймаючи ВМД, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов`язань, проте у разі якщо митний орган не визначав митну вартість товару, а така вартість була визначена платником податку самостійно, то митний орган вправі здійснювати митний контроль і після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.
З огляду на матеріали справи,  митна вартість товару (транспортного засобу)   визначена уповноваженим представником самостійно, рішення про коригування митної вартості не пнриймалося.  
Крім того, у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 по справі № 803/1420/17 колегія суддів зазначила, що органи ДФС з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів мають право проводити документальні перевірки після завершення процедури митного оформлення та випуску товарів. При цьому, колегія суддів відхилила посилання на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постановах від 07.11.2011 у справі № 21-223а11, від 26.06.2012 у справі №21-130а12, та від 04.07.2013 у справі № 21-202а13, згідно з якою, якщо митний орган, приймаючи ВМД, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов`язань, за винятком випадку коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов`язкових платежів, оскільки вказаний правовий висновок був висловлений на підставі положень Законів, які втратили чинність.
Судова колегія також зазначає, що прийняті податкові повідомлення-рішення не змінюють метод визначення митної вартості товару, а нараховують суми не сплачених позивачем обов`язкових платежів при розмитненні товару.
Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на те, що про існування та про причини виникнення вказаних в Акті перевірки платіжного доручення   та інвойсу   позивач не був поінформований з боку отримувача цих документів, колегія суддів оцінює критично, оскільки позивач повинен бути обізнаний про дійсну вартість транспортного засобу і сама повивач несе відповідальність за дії осіб, які діють від його імені за дорученням.
Документи які б спростовували інформацію, що міститься в листах Сумської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Сумській області позивач до суду не надає.
Щодо посилань представника позивача в апеляційній скарзі  на те, що надіслані вказаними правоохоронними органами матеріали не засвідчено у встановленому законом порядку ані з боку банківської установи, ані з боку відправників цих документів до митниці, що не дає підстав стверджувати про достовірність, достатність та допустимість цих документів і відсутність у митниці підстав для здійснення донарахування митних платежів на їх основі, колегія суддів зазначає таке.
До суду, як позивачем так і відповідачем надано документи, які засвідчені відповідно до вимог передбачених положеннями КАС України.
Належних доказів підтверджуючих недійсність чи наявність помилок в даних документах позивачем до суду не надано.
Щодо посилань представника позивача на те, що на лист Слобожанської митниці від 19.02.2020 року № 7.14-08-1/7.14-19/8.7/2127 з проханням надати дозвіл на використання наданих відомостей для проведення документальних невиїзних перевірок дотримання громадянами законодавства України з питань митної справи - Сумська обласна прокуратура відповіді так і не надала, відтак, за відсутності відповіді на вказаний лист митниці - відсутній і передбачений статтею 222 КПК Україні дозвіл, про що митниця як контролюючий орган була обізнана.
Дані посилання представника позивача є помилковими, оскільки як вбачається з матеріалів справи, листом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №2714/117/24/6-2021, митниці додатково надано копії інвойсів (із засвідченням громадянином та уповноваженою особою банку) на транспортні засоби та транспортні витрати, за якими фактично сплачувалися (перераховувалися) кошти у іноземній валюті на рахунки іноземних фірм (аукціони) та надано дозвіл митниці відповідно до статті 222 КПК України на використання цих даних.
За таких обставин, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів уважає, що на підставі акта Сумською митницею було правомірно визначено суму податкового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій) та 10.01.2022 винесено податкові повідомлення - рішення форми "Р" №0000092419 та №0000102419 в порядку, передбаченому законодавством.
За таких обставин, колегією суддів не встановлено в діях відповідача порушень прав позивача, які б потребували судового захисту, у зв`язку з цим погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
          Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 по справі № 480/5585/22    залишити без змін    
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	В.В. Катунов    І.М. Ральченко   	
Повний текст постанови складено   03.11.2023.