ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2023 р. 	Справа № 480/278/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Мельнікової Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2023, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 19.04.23 по справі № 480/278/23
за позовом                       ОСОБА_1  
до                      11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України                           
про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати висновок 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України в частині встановленого причинного зв`язку захворювання та смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відображеного в протоколі засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1761 від 25.10.2022;
- зобов`язати 11 Регіональну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України встановити причинний зв`язок захворювання, яке призвело до смерті військовослужбовця ОСОБА_2 у формулюванні, передбаченому підпунктом "ґ" пункту 21.5 розділу II Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402: "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини".
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що її чоловік ОСОБА_2 з 29.01.2020 проходив військову службу у лавах Збройних Сил України за контрактом та приймав участь в бойових діях із забезпечення оборони від військової агресії росії в Донецькій та Луганській областях. 21.06.2022 військовий підрозділ, у якому служив ОСОБА_2 , було виведено на територію Київської області. 02 липня 2022 року чоловіка позивачки терміново було госпіталізовано до лікарні швидкої допомоги, у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в лікарні. Причина смерті: "Гостра серцево-судинна недостатність. Хронічний панкреотит". Згідно з висновком 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 захворювання та причина смерті ОСОБА_2 пов`язане з проходженням військової служби. Позивач вважає вказаний висновок протиправним, оскільки її чоловік проходив службу у складі військової частини, яка входить до складу діючої армії України, а тому є всі підстави для висновку, передбаченого підпунктом "ґ" пункту 21.5 розділу II Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402: "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини".
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії відмовлено. 
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що дійсно, у лікарському свідоцтві про смерть №220/22, виданого 04.07.2022 КП "Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги" причиною смерті ОСОБА_2 вказано: гостра серцево-судинна недостатність (безпосередня причина смерті) та хронічний панкреотит.
Як зазначено в позовній заяви, та підтверджується медичною картою стаціонарно хворого, зупинка серцево-судинної діяльності (гостра серцево-судинна недостатність) її чоловіка, ОСОБА_2 стала лише безпосередньою причиною констатації біологічної смерті під час проведення операційних заходів та зупинки серця.
Гостра серцева недостатність - раптовий розвиток патологічного стану серця, при якому недостатньо забезпечується кровопостачання організму хворого без допомоги компенсаторних механізмів. Є невідкладним станом, синдромом багатьох хвороб і патологічних процесів.
Однак, зупинка серця (гостра серцево-судинна недостатність) є лише наслідком хвороби ОСОБА_2 , а не фактичною причиною настання такої смерті, про що зазначено в позовній заяві та підтверджується відповідними медичними документами. Отже, у випадку відсутності діагностованої в ОСОБА_2 ШКК (Шлунково-кишкової кровотечі), виразки у ДПК, звернення до лікарні, оперативне втручання не було б необхідне, а відтак, і зупинки серця (гострої серцево-судинної недостатності) не відбулось. 
Таким чином, позивач вважає, що судом першої інстанції допущено надмірний формалізм, оскільки суд не зацікавлений у встановлені дійсних обставин справи при розгляді позову.
Крім того, апелянт зазначив, що твердження суду першої інстанції, що на початок захворювання, яке стало причиною смерті, ОСОБА_2 не приймав безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки та оборони України, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпеченні їх здійснення, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з агресією російської федерації проти України, не відповідає дійсності, оскільки ШКК (Шлунково-кишкова кровотеча), виразка у ДПК, хронічний панкреатит, які стали причиною зупинки серця після операції та смерті ОСОБА_2 не може з`явитись, як заявляє суд першої інстанції протягом 1 дня.
Саме по собі поняття хронічний, відповідно до медичної літератури означає довготривалим, тобто захворювання є довготривалим, а тому не може бути підставою для одноденного набуття такої хвороби та смерті від неї.
Вказане свідчить про абсолютно формальний підхід до вирішення справи.
Крім того, апелянт посилалась на посмертний епікріз, який підтверджує діагноз та обставини смерті. Вказаний посмертний епікриз та загалом медична картка стаціонарного хворого № 8158/899 підтверджують пояснення позивача щодо обставин хвороби та смерті її чоловіка, ОСОБА_2 , та дають підстави для висновку, що гостра серцево-судинна недостатність є лише наслідком хвороби, а не фактичною причиною настання такої смерті.
Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що в період з 14.03.2020 по 22.11.2020, з 14.07.2021 по 09.02.2022, з 17.02.2022 по 24.02.2022 та з 24.02.2022 по 21.06.2022 ОСОБА_2 приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки та оборони України, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з агресією російської федерації проти України. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер у КНП КМКЛ ШМД, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про смерть.
Відповідно до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затверженої наказом МОЗ України ві 08.08.2006 №545 причини смерті визначаються лікарем, що лікував померлого, який видає лікарське свідоцтво про смерть, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину. Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть є тим документом, в якому зазначаються хвороби (патологічні стани), що призвели до смерті та є її причиною.
Також, відповідач посилався на виключне право ВЛК встановлювати причинний зв`язок захворювань, травм, поранень, контузій, травм, каліцтв у військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК.
Просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 з 04.06.1988 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу.
Згідно з контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, який набрав чинності з 29.01.2020, старший сержант ОСОБА_2 проходив військову службу у Збройних Силах України.
В періоди з 14.03.2020 по 22.11.2020, з 14.07.2021 по 09.02.2022, з 17.02.2022 по 24.02.2022 та з 24.02.2022 по 21.06.2022 ОСОБА_2 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки та оборони України, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з російською агресією російської федерації проти України, що підтверджується відповідними довідками (а.с.12, 13).
З копії свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Хворобами, що призвели до смерті ОСОБА_2 у Лікарському свідоцтві про смерть №220/22 від 04 липня 2022 року вказано: гостра серцево-судинна недостатність (безпосередня причина смерті) та хронічний панкреотит.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, каліцтв №1761 від 25.10.2022 "Захворювання колишнього військовослужбовця, старшого сержанта ОСОБА_2 , отримане ним під час проходження військової служби: "Гостра серцево-судинна недостатність. Хронічний панкреатит", послужило причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть № 220/22, виданим 04.07.2022 КП "Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги", свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 04.07.2022. Захворювання та причина смерті, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби".
Вважаючи висновок 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, каліцтв №1761 від 25.10.2022 протиправним, ОСОБА_1 звернулась до суду.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав їх необгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 70 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.92 №2801-ХІІ, військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800.
Главою 21 розділу II Положення 402 врегульовано порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, травм, контузій, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.
Згідно з пунктом 2.1 розділу II Положення 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до пункту 21.5 розділу II Положення 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.
Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.
Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.
д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.
З матеріалів справи вбачається, що 11 Регіональна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України дійшла висновку, що "захворювання та причина смерті ОСОБА_2 , ТАК, пов`язане з проходженням військової служби".
Відповідно до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої Наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, причини смерті визначаються лікарем, що лікував померлого, який видає лікарське свідоцтво про смерть, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину.
Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть є тим документом, в якому зазначаються хвороби (паталогічні стани), що призвели до смерті та є її причиною.
У лікарському свідоцтві про смерть № 220/22, виданого 04.07.2022 КП "Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги" причиною смерті ОСОБА_2 вказано: гостра серцево-судинна недостатність (безпосередня причина смерті) та хронічний панкреотит.
Крім того, у лікарському свідоцтві про смерть зазначено, що приблизний час між початком захворювання і смертю: "до доби".
Тобто, хвороба - гостра серцево-судинна недостатність, яка стала причиною смерті ОСОБА_2 виникла 02.07.2022, при тому, що після 21.06.2022 ОСОБА_2 не брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки та оборони України, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Отже, захворювання та причина смерті ОСОБА_2 пов`язані з проходженням військової служби.
Разом з тим, відсутні докази того, що захворювання, які призвели до смерті ОСОБА_2 , виникли в період його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки та оборони України, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з агресією російської федерації проти України.
Посилання позивача на проходження служби ОСОБА_2 у діючій армії, як на безумовну підставу для висновку - "захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", є безпідставним з огляду на наступне.
Відповідно до Словника української мови (Академічний тлумачний словник) діюча армія - війська, які під час війни перебувають на фронті.
Також підпунктом а) пункту 21.5. Положення 402 визначені підстави для висновку "захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини".
Проте, на початок захворювання, яке стало причиною смерті, ОСОБА_2 не приймав безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки та оборони України, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпеченні їх здійснення, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з агресією російської федерації проти України.
Враховуючи викладене, відсутні підстави для висновку, що захворювання та причина смерті ОСОБА_2 , ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.
Твердження позивача, що ОСОБА_2 неодноразово оперували у зв`язку з внутрішньою кровотечею, спричиненою отриманим під час захисту Батьківщини захворюванням, а також, те що безпосередня участь ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки та оборони України в подальшому безповоротно вплинули на стан здоров`я та призвели до смерті не підтверджуються жодними доказами.
Позивачем не надано суду підтверджуючих документів звернення ОСОБА_2 під час участі у заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки та оборони України за медичною допомогою, а судом під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
З огляду на що, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування висновку 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України в частині встановленого причинного зв`язку захворювання та смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відображеного в протоколі засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1761 від 25.10.2022, відповідно зобов`язання 11 Регіональну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України встановити причинний зв`язок захворювання, яке призвело до смерті військовослужбовця ОСОБА_2 у формулюванні, передбаченому підпунктом "ґ" пункту 21.5 розділу II Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402: "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини".
Поряд із тим, позивач, заперечуючи правильність висновку відповідача в частині встановленого причинного зв`язку захворювання та смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відображеного в протоколі засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1761 від 25.10.2022, посилається на неврахування того, що серцево-судинна недостатність, яка спричинила смерть ОСОБА_2 виникла на підставі шлунково-кишкової кровотечі та наявності у військовослужбовця хронічного панкреатиту. Також зазначила що хронічний панкреатит є довготривалим захворюваням, яке не виникає за добу, як зазначено у лікарському свідоцтві про смерть, а саме: приблизний час між початком захворювання і смертю: "до доби".
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 зазначив: "…що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підстав прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підстав висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права".
Суд також зазначає, що оцінка визначення того, чи пов`язані чи ні захворювання з проходженням військової служби, є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Таким чином, надання оцінки причин смерті чоловіка позивача ОСОБА_2 , встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), виходить за межі судового розгляду.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, який враховується судом у відповідності до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 року у справі №160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Тобто, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
Разом з тим, за встановлених обставин справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, колегією суддів не встановлено процедурних порушень при прийнятті оскаржуваного висновку, який прийнятий за наслідками встановлення причинного зв`язку захворювання та смерті ОСОБА_2 .
Враховуючи вище наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відповідачем не допущено порушень вимог законодавства, які б стосувалися процедури встановлення причинного зв`язку захворювання та смерті ОСОБА_2 , а тому позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 по справі № 480/278/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    Л.В. Мельнікова