ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/957/22  Номер провадження 33/814/917/23	Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я.В.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем Іваниною А.В., Лимар О.М., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Чумарного А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2022 року, 
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 гривень. 
Згідно постанови судді, 10.10.2022 року о 12 год. 30 хв. по вул. Шевченка, 1, що в м. Гребінка, Лубенського району, Полтавської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем марки «Форд-Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Виявляння стану сп`яніння проводилося за згодою останнього КНП «Гребінківська міська лікарня». За результатами медичного огляду складено Висновок № 9.
Цими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції в порушення положень ч.1 ст. 268 КУпАП проведено розгляд справи бей його участі, чим допущено порушення його права на захист. Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо належного повідомлення про виклик ОСОБА_1 до суду.
Крім того, вказує, що за кермом автомобіля перебував громадянин ОСОБА_2 , який після вчинення ДТП залишив місце пригоди.
В протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформації про фіксацію правопорушення за допомогою технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису.
Одночасно апелянт в апеляційній скарзі ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 20 грудня 2022 року посилаючись на проведення розгляду справи без його участі, ознайомлення з матеріалами справи та отримання тексту судового рішення лише 25 січня 2022 року. 
Оскільки ОСОБА_1 був відсутній під час проголошення оскаржуваного рішення суду, а з матеріалами справи ознайомився лише 20 січня 2021 року, згідно наявної у справі заяви, тому процесуальний строк на подачу апеляційної скарги вважається непропущеним.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів, оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статі.
За приписами пп. «а» п. 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №107797 від 10 жовтня 2022 року зафіксовано порушення ОСОБА_1 п.2.9 «а» ПДР України.
Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність відомостей про технічний засіб, на який здійснювалась відеофіксація правопорушення, і як наслідок недопустимості цього доказу, то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що дотримано як працівниками поліції, так і судом.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення там не зазначено на який технічний засіб здійснювалася відеофіксація, окрім того ст. 256 КУпАП не передбачає внесення таких даних в протокол про адміністративне правопорушення.
Також є необґрунтованими твердження апеляційної скарги в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, так як із матеріалів справи вбачається, що в цьому процесуальному документі зазначені всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема відомості про особу, яка притягається до відповідальності, дата і місце його складання, місце, час вчинення і суть правопорушення (об`єктивна сторона) конкретний пункт ПДР 2.9а і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП тощо.
Сам протокол складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості. Якихось істотних недоліків протоколу, які б тягли визнання його недопустимим доказом, не вбачається.
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком КП «Гребінківська міська лікарня» №9 від 10 жовтня 2022 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. 
Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується іншими матеріалами.
Крім того, відповідно до відомостей відеозапису, який міститься в матеріалах справи, на яких зафіксовано процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння в КП «Гребінківська міська лікарня». З вказаних відеозаписів не вбачається порушення працівниками поліції законодавства, яким регламентовано порядок виявлення, фіксації адміністративного правопорушення та складання відповідного адміністративного матеріалу. Отже, здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.
Таким чином, відеозаписи у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
В ході апеляційного розгляду були перевірені показання ОСОБА_1 про перебування за кермом автомобіля «Форд-Фокус» ОСОБА_3 .
В ході розгляду справи до суду був викликаний та допитаний інспектор з РПП старший лейтенант ОСОБА_4 , який склав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , який вказав, що 10 жовтня 2022 року надійшов виклик про дорожньо-транспортну пригоду за участю нетверезого водія. По приїзду на місце виклику, було виявлено дорожньо-транспортну пригоду та водія ОСОБА_1 , останній перебував у кайданках оскільки намагався залишити місце пригоди, поводив себе агресивно, нецензурно виражався. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення по факту ДТП не складався у зв`язку з відсутністю у водія автомобіля ВАЗ жодних претензій до винуватця ДТП. При спілкуванні з ОСОБА_1 в останнього були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд у медичному закладі, від проведення огляду на місці відмовився. Встановлення перебування за кермом саме ОСОБА_1 відбулося шляхом опитування свідків, у тому числі власника автомобіля ВАЗ ОСОБА_5 .
Крім того, апеляційним судом проведено допит старшого сержанта поліції Лубенського РВ УПО в Полтавській області ОСОБА_6 , який вказав, що 10 жовтня 2022 року в ході несення служби став свідком дорожньо-транспортної пригоди, а саме почув глухий удар та побачив, як автомобіль Форд-Фокус д.н.з. НОМЕР_1 вдарив припаркований автомобіль ВАЗ 2107. Після чого він разом з ОСОБА_7 запропонували водію вийти з автомобіля, в ході спілкування були виявленні в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме нечітка вимова, запах алкоголю з порожнини рота. На місце події були викликані наряд ГРПП м.Гребінка. Свідок підтвердив, що за кермом автомобіля перебувала особа, саме щодо якої було складено протокол про адміністративне правопорушення. 
Показання свідка ОСОБА_7 дані ним в ході апеляційного розгляду справи відповідають показанням свідка ОСОБА_6 .
Так, за клопотанням сторони захисту апеляційним судом було безпосередньо допитано свідка ОСОБА_5 , який вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, та повідомив про те, що 10 жовтня 2022 року перебував на робочому місці за адресою м.Гребінка, вул. Шевченка, 1, вийшовши на вулицю побачив, що автомобіль марки «Форд-Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 має пошкодження, хто саме перебував за кермом вказаного автомобіля не бачив, письмові пояснення складені працівниками поліції підписував не читаючи.
Крім того, в ході допиту свідок ОСОБА_8 , який вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення свої письмові пояснення відображені на а.с.4 не підтримав, повідомив, що безпосередньо не бачив хто перебував за кермом автомобіля Форд-Фокус.
Свідок ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції повідомив про те, що він перебував в автомобілі ОСОБА_1 , коли ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Форд-Фокус скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ, який належить ОСОБА_5 .
Допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_10 повідомив, що бачив припаркований біля магазину автомобіль «Форд-Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_3 , поруч з ним в автомобілі перебували також ОСОБА_11 ОСОБА_9 та ОСОБА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_11 знаходились на задньому пасажирському сидіння транспортного засобу. В подальшому проходячи повз ВЧД бачив як в кайданках сиділи ОСОБА_11 та ОСОБА_1 . 
Свідок ОСОБА_11 у суді апеляційної інстанції пояснив, що він разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_9 вживали алкогольні напої, пішли до магазину, зустріли молодого хлопця, запитали чи має він посвідчення водія та попрохали звозити їх магазин за тютюновими виробами. В ході поїздки він не впорався з керуванням транспортним засобом та в`їхав у припаркований автомобіль ВАЗ, який належить ОСОБА_5 . Відразу після ДТП ОСОБА_3 пішов з місця пригоди.
Апеляційним судом вживалися заходи для виклику свідка ОСОБА_3 до суду для дачі пояснень, однак на неодноразові виклики до апеляційного суду свідок ОСОБА_3 не з`явився.
Апеляційний суд оцінює покази свідків ОСОБА_9  та   ОСОБА_11   критично, оскільки , як пояснив свідок ОСОБА_11 , вони разом  вживали алкогольні напої, перебували в автомобілі під час скоєння адміністративного правопорушення, а тому вони можуть бути зацікавлені у наданні пояснень на користь ОСОБА_1 . 
Співставляючи показання свідка ОСОБА_10 , приходжу до висновку, що вони не  узгоджуються  та суперечать іншим доказам у справі. За таких обставин, показання свідка ОСОБА_10 суд до уваги не приймає.
Разом з цим, показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 узгоджуються з іншими матеріалами справи, є логічними і послідовними та не викликають сумнівів у їх достовірності. При цьому, наявність певних неточностей при викладі перебігу обставин, пояснюється сплином часу з моменту події до часу апеляційного розгляду даного матеріалу.
Аналогічні показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_12 були надані працівникам поліції на місці події, викладені письмово та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
Наведене вище, всупереч доводам апелянта, дає підстави вважати, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_3 . 
Більше того, будь-яких заперечень щодо керування транспортним засобом в протоколі ОСОБА_1 не зазначив, не додані такі заперечення (пояснення) окремо і до протоколу.
Вважаю, що дана версія апелянтом була вигадана з метою уникнення від притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Проаналізовані вище докази у своїй сукупності цілком і беззаперечно вказують про правильність висновків суду щодо належного встановлення обставин доведеності  факту керування  ОСОБА_1  транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, які давали суду обґрунтоване право притягнути його  до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, оскільки не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Викладені обставини свідчать про доведеність «поза розумним сумнівом» наявності в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд враховує, що справу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 . 
Апеляційним судом, шляхом проведення апеляційного розгляду було поновлено право особи бути присутнім в судовому засіданні, надати пояснення з приводу обставин справи про адміністративне правопорушення, подавати докази, заявляти клопотання.
Отже розгляд суддею справи за відсутності ОСОБА_1 не вплинув на висновок судді про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду В.М. Герасименко