ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року 
м. Київ

справа № 620/5330/22
адміністративне провадження № К/990/20616/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Білак М.В.,  Загороднюка А.Г., 
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 620/5330/22
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу
за касаційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті 
на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року, ухвалене головуючим суддею Поліщук Л.О.
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року, ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді Вівдиченко Т.Р., суддів: Аліменка В.О., Кузьмишиної О.М.,

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач 1, Укртрансбезпека), Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач 2), в якому просив:
1.1. визнати протиправною та скасувати постанову № 329664 від 29.06.2022 про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення Закону України "Про автомобільний транспорт".
2. В обґрунтування позовних вимог позивач указував, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки позивач не є власником транспортного засобу, не є перевізником, а є водієм, тому не являється суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».
Установлені судами фактичні обставини справи
3. На підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок, від 10.02.2022 та направлення на рейдову перевірку від 17.02.2022 № 000322 уповноваженими особами Укртрансбезпеки 17.02.2022 проведено рейдову перевірку, зокрема, транспортного засобу марки DAF з номерним знаком НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 .
4. При проведенні перевірки позивачем уповноваженій особі відповідача була надана Товарно-транспортна накладна від 17.02.2022 № Т-00000420, в якій автомобільним перевізником зазначено ПП «Фаберже», водієм ОСОБА_1 .
5. Посадовими особами відповідача, які провели перевірку складено 17.02.2022 Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт № 332413. У графі «Під час перевірки виявлено порушення» вказано, що під час здійснення внутрішніх перевезень вантажу згідно ТТН від 17.02.2022 № Т-00000420 порушено вимоги наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 та статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», невірно визначений автомобільний перевізник у ТТН. Крім того, вказано, що на момент перевірки у водія відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Також в Акті зазначено, що проведено перевірку транспортного засобу, що належить ФОП ОСОБА_1 , ПП «Фаберже».
6. Згідно з копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 21.06.2022 відповідачем позивачу направлено повідомлення про те, що 29.06.2022 останній запрошується до приміщення відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
7. Уповноваженою особою відповідача 29.06.2022 була прийнята постанова № 329664 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 , оскільки ним допущено перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
8. На підтвердження своєї позиції позивачем до суду надано копію разового договору-заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 17.02.2022, укладеного між ПП «Фаберже» та ФОП ОСОБА_4 , в якому підпис останнього відсутній. Також надано протокол від 21.02.2022 № UA038-004328А перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу з номером НОМЕР_1 .
9. Не погодившись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з позовом.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
10. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.10.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2023 позовні вимоги задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29.06.2022 № 329664.
11. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що поняття "власник транспортного засобу" та "автомобільний перевізник" не є тотожними, а відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього, у відповідності до Правил дорожнього руху.
11.1. Враховуючи, що позивач на момент проведення перевірки не був автомобільним перевізником, в розумінні вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», суди дійшли висновку, що в межах спірних правовідносинах позивач не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, як наслідок, підстави застосування до нього адміністративно-господарського штрафу відсутні.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції
12. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції Укртрансбезпека звернулася до Верховного Суду (далі - Суд) із цією касаційною скаргою, у якій просить рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі № 620/5330/22 скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
13. Ця касаційна скарга подана з підстав, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
13.1. Так, касатор зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо процедури реалізації Уктрансбезпекою своїх повноважень відносно притягнення суб`єктів господарської діяльності до відповідальності, згідно абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-III), при здійсненні перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки товарно-транспортної накладної, яка відповідає вимогам статті 48 Закону № 2344-III, а саме в частині зазначення реквізитів сторін, що в подальшому може вплинути на правильне визначення особи, яка дійсно порушила норми законодавства про автомобільний транспорт і має понести за це відповідальність.
13.2. За твердженнями касатора, не здійснивши обов`язок щодо внесення актуальної інформації про вантажовідправника, автомобільного перевізника, вантажоодержувача, не надавши під час перевірки відповідні документи, автомобільний перевізник фактично умисно створює обставини для неможливості реалізації органом державної влади своїх повноважень.
13.3. Підкреслює, що відповідно до частини другої статті 48 Закону № 2344- III товарно-транспортна накладна, яка містить всі передбачені даним законом реквізити є обов`язковим документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів. Відсутність в ній будь-якого обов`язкового реквізиту або неправильне його зазначення також є правопорушенням законодавства про автомобільний транспорт.
13.4. Крім того, як зазначає скаржник, на момент перевірки у водія відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, що є порушенням вимог Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за № 946/18241.
14. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.07.2023 відкрите касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
15. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 13.12.2023 закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами у відповідності до частини першої статті 345 КАС України.
Позиція інших учасників справи 
16. Ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.07.2023 про відкриття касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою отримано позивачем 27.07.2023, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ПАТ "Укрпошта", ідентифікатор внутрішнього поштового відправлення 0102938351390. Правом подати відзив на касаційну скаргу позивач не скористався, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку.
Позиція Верховного Суду
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
17. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Водночас згідно із частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
18. Частиною третьою статті 341 КАС України визначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема, у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
19. Надаючи оцінку оскаржуваним судовим рішенням у межах доводів касаційної інстанції за правилами статті 341 КАС України, Верховний Суд виходить із такого.
20. Касаційне провадження у справі, що розглядається, відкрите з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України. 
21. Спірні правовідносини виникли у зв`язку із винесенням Укртрансбезпекою оскаржуваної постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу за порушення Закону України "Про автомобільний транспорт" щодо особи, яка, як встановлено судами попередніх інстанцій, не є автомобільним перевізником вантажу та відповідно не може нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. 
22. Колегія суддів враховує, що після відкриття касаційного провадження у цій справі Верховний Суд вже сформував правовий висновок у подібних правовідносинах щодо застосування положень статті 48 Закону № 2344-III в контексті реалізації повноважень Укртрансбезпеки щодо притягнення суб`єктів господарської діяльності до адміністративної відповідальності, який викладено у постановах від 06.09.2023 у справі № 120/5064/22, від 16.08.2023 у справі № 160/12371/22, від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21. Висновки, у вказаних справах є релевантними до обставин цієї справи, колегія суддів не бачить підстав для відступу від них і надалі зауважує таке.
23. Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі також - Закон № 2344-III).
24. Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
25. В силу частини сьомої статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України.
26. Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
27. Згідно з частинами сімнадцятої-двадцятої статті 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
28. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
29. Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
30. Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.
31. Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі також - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі також - Порядок № 1567).
32. За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
33. Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі також - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
34. Згідно з частинами першою-другою статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
35. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
36. Верховний Суд, проаналізувавши наведені положення законодавства у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.
37. Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
38. Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися, на думку Верховного Суду, із розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.
39. За висновком Верховного Суду у справі № 640/27759/21 тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.
40. У постанові від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20 Верховний Суд зауважував на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися).
41. Аналогічні висновки за схожих обставин справи викладені Верховним Судом у постановах від 23.08.2023 у справі № 600/1407/22-а та від 12.10.2023 у справі № 280/3520/22.
42. Тобто, положення статті 60 Закону № 2344-III не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт (постанова Верховного Суду від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21).
43. Із обсягу встановлених судами обставин цієї справи слідує, що посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку, зокрема, транспортного засобу марки DAF з номерним знаком НОМЕР_1 , за результатами якої складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт № 332413 від 17.02.2022.
44. Згідно акту перевірки, під час здійснення внутрішніх перевезень вантажу згідно ТТН №Т-00000420 від 17.02.2022, порушено вимоги наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 та статті 48 Закону № 2344-III, невірно зазначений автомобільний перевізник в ТТН. За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 29.06.2022 уповноваженою особою відповідача була прийнята постанова № 329664 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 .
45. Водночас матеріалами справи підтверджується, що у товарно-транспортній накладній від 17.02.2022 № Т-00000420 перевізником зазначено ПП «Фаберже», а  ОСОБА_1 значиться як водій. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 18.01.2019 НОМЕР_2 власником транспортного засобу марки DAF, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 . 
46. Тобто, інформація про ФОП ОСОБА_1 , як автомобільного перевізника, не була зазначена у товарно-транспортній накладній ТТН від 17.02.2022 № Т-00000420, якою оформлено перевезення вантажу, а зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу слідує, що він не є власником транспортного засобу. 
47. Беручи до уваги наведене, колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що у цьому випадку, позивач на момент проведення перевірки не був автомобільним перевізником в розумінні вимог Закону № 2344-III, а тому в межах спірних правовідносинах ФОП ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, як наслідок, підстави застосування до нього адміністративно-господарського штрафу відсутні.
48. При цьому, у касаційній скарзі касатор не зазначає у чому ж саме ТТН від 17.02.2022 № Т-00000420, за наведених вище обставин, не відповідає вимогам статті 48 Закону № 2344-III, в тому числі і в частині зазначення реквізитів сторін. 
49. Підсумовуючи наведе, Верховний Суд констатує, що висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
50. Доводи та аргументи скаржника не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і свідчать про незгоду скаржника із наданою правовою оцінкою судами обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
51. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.
52. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
53. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
54. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
55. З огляду на результат касаційного розгляду справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року у справі № 620/5330/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.О. Єресько  М.В. Білак А.Г.Загороднюк