УХВАЛА

25 грудня 2023 року 
м. Київ

справа №640/10411/21
адміністративне провадження № К/990/32101/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Губської О.А., Мартинюк Н.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі №640/10411/21 за позовом ОСОБА_1 до Кадрової комісії з розгляду скарг про вчинення прокурором дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження щодо прокурорів, Четвертої кадрової комісії, Офісу Генерального прокурора, Київської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кадрової комісії з розгляду скарг про вчинення прокурором дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження щодо прокурорів, Четвертої кадрової комісії, Офісу Генерального прокурора, Київської обласної прокуратури, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення №5дп-21 від 14 січня 2021 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» на ОСОБА_1 . Кадрової комісії з розгляду скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження щодо прокурорів;
- визнати протиправним та скасувати рішення Четвертої кадрової комісії від 20 січня 2021 року про неуспішне проходження ним атестації;
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 від 15 березня 2021 року №258к про звільнення його з посади прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», а також у зв`язку із застосуванням дисциплінарного стягнення за неналежне виконання службових обов`язків, вчинення дій, що порочать звання прокурора та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 1, 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру») з 16 березня 2021 року;
- поновити його на посаді прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області. У разі створення Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури Київської обласної прокуратури поновити його на аналогічній посаді в Баришівський відділ Броварської окружної прокуратури Київської обласної прокуратури та органах прокуратури з 16 березня 2021 року;
- стягнути з Київської обласної прокуратури на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення з 16 березня 2021 року до дня поновлення на посаді;
- стягнути з Київської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора в рівних частинах на його користь судові витрати.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Кадрової комісії з розгляду скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження щодо прокурорів №5дп-21 від 14 січня 2021 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» на ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення Четвертої кадрової комісії №169 від 20 січня 2021 року про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 . 
Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Київської обласної прокуратури Хоменка О.М. від 15 березня 2021 року №258к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», а також у зв`язку із застосуванням дисциплінарного стягнення за неналежне виконання службових обов`язків, вчинення дій, що порочать звання прокурора та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 1, 5, 6 частини 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру») з 16 березня 2021 року. 
Поновлено ОСОБА_1 з 17 березня 2021 року на посаді, яка рівнозначна посаді прокурора Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області у Броварській окружній прокуратурі Київської обласної прокуратури та органах прокуратури.
Стягнуто з Київської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення з 17 березня 2021 року до дня поновлення на посаді в розмірі 177117,50 грн.  В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.
Ухвалами Верховного Суду від 23 березня 2023 року, 24 квітня 2023 року,  23 травня 2023 року, 06 липня 2023 року та 31 серпня 2023 року касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року повернуті скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки у поданих касаційних скаргах не були викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
21 вересня 2023 року позивач вкотре звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху із наданням позивачу строку у десять днів з моменту отримання даної ухвали, протягом якого скаржник має право надати/надіслати суду касаційної інстанції обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надати відповідні докази на обґрунтування вказаної заяви.
31 жовтня 2023 року від позивача до Верховного суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій скаржник просив поновити строк на касаційне оскарження.
В обгрунтування зазначив, що ухвалою Верховного Суду від  31 серпня 2023 року повернуто касаційну скаргу та роз`яснено право повторного звернення до суду. Таку ухвалу отримано 05 вересня 2023 року. Скориставшись своїм правом та виправивши недоліки, скаржник 21 вересня 2023 року направив на адресу суду нову касаційну скаргу. А тому вважає, що строк пропущений ним із поважних причин.
Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2023 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року, на десять днів з дня вручення копії ухвали.
04 грудня 2023 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій зазначено, що на виконання ухвали від 12 жовтня 2023 року про залишення касаційної скарги позивачем надано Суду копію конверта про отримання ухвали від 31 серпня 2023 року. Так, скаржник вказує, що 05 вересня 2023 року отримав ухвалу від 31 серпня 2023 року, та подав касаційну скаргу 21 вересня 2023 року. При цьому, позивач зазначає, що в повному обсязі виконав вимоги КАС України при поданні касаційної скарги від 21 вересня 2023 року. Також зазначає, що під час подання попередньої касаційної скарги, яку повернуто ухвалою від 31 серпня 2023 року, ним зазначались підстави поновлення строку, які, на думку скаржника, судом розглянуто та прийнято як поважні. 
Перевіривши вказану заяву Суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС  України процесуальних обов`язків.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
У контексті наведеного, зважаючи на приписи вказаних правових норм законодавства, невиконання позивачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
При цьому, матеріалами касаційного провадження встановлено, що вперше з касаційною скаргою на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року позивач звернувся 14 березня 2023 року, тобто у межах строку касаційного оскарження. Проте ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2023 року вперше подану касаційну скаргу було повернуто скаржнику. Вказану ухвалу скаржником отримано 23 березня 2023 року.
29 березня 2023 року касаційну скаргу повторно подано до Верховного Суду. Однак, ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2023 року повторно подану касаційну скаргу повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, яку отримано скаржником 25 квітня 2023 року. 12 травня 2023 року позивач повторно подає касаційну скаргу, яку ухвалою від 23 травня 2023 року повернуто скаржнику. Копію вказаної ухвали позивачем отримано 26 травня 2023 року. При цьому із повторною касаційною скаргою скаржник звернувся 21 червня 2023 року, яку як і попередні повернуто ухвалою Верховного Суду від 06 липня 2023 року через відсутність підстав касаційного оскарження. Копію вказаної ухвали отримано скаржником 06 липня 2023 року через електронний кабінет та 11 липня 2023 року поштою. Повторно подана касаційна скарга 14 серпня 2023 року також повернута Верховним Судом відповідно до ухвали від 31 серпня 2023 року. Копію ухвали отримано 31 серпня 2023 року через електронний суд та 05 вересня 2023 року поштою відповідно до наявної у Діловодстві Верховного Суду інформації.
Повторно касаційна скарга подана 21 вересня 2023 року.
Разом з тим, ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року визнано неповажними підстави пропуску строку ОСОБА_1 на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року та надано строк для подання обгрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на її обґрунтування.
Натомість, подана скаржником заява про поновлення строку на касаційне оскарження не обгрунтована належним чином, а також не надано відповідних доказів на обґрунтування вказаної заяви.
Окрім того, суд зважає на те, в який строк позивач намагався усунути недоліки касаційної скарги та надати виправлену касаційну скаргу  до суду, та зазначає, що цей строк не може бути необмеженим та довготривалим, скаржник має виправляти недоліки своєї касаційної скарги в найкоротший строк, без зайвих зволікань.
Натомість, скаржником жодним чином не обґрунтовано дотримання ним розумних строків, а подання попередньої касаційної скарги 14 серпня 2023 року після повернення Верховним Судом 06 липня 2023 року та отримання в цей же день позивачем через підсистему «Електронний суд» та 11 липня 2023 року поштою, свідчить про пропуск скаржником навіть строку, передбаченого статтею 329 КАС України.
При цьому, скаржником на виконання ухвали Верховного Суду від 20 листопада 2023 року про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі від 12 жовтня 2023 року, не надано жодних обгрунтувань щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. Водночас, твердження скаржника, що ухвалою судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М. від 31 серпня 2023 року зазначені ОСОБА_1 підстави поновлення строку розглянуто та прийнято як поважні, є помилковим. Так, у згаданій ухвалі роз`яснено, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом. Водночас, в цій ухвалі не вирішувалось питання щодо поновлення (відмови в поновленні) строку на касаційне оскарження, а роз`яснення щодо права на повторне звернення до суду касаційної інстанції передбачає також порядок, встановлений законом (тобто в межах строку на касаційне оскарження, а у випадку пропуску такого строку - із заявою про поновлення процесуального строку з наведенням обґрунтованих підстав для поновлення).
У свою чергу, ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтовує поважність  підстав пропуску строку на касаційне оскарження та усунення недоліків попередньо поданих касаційних скарг у розумний строк.
Ураховуючи зазначене, зважаючи на те, що з моменту прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції  до моменту подання касаційної скарги пройшло 7 місяців, у зв`язку із  неподанням обгрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження не можуть бути визнані поважними, та у силу положень пункту 4 частини 1 статті 333 КАС України, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
З огляду на викладене, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 329, 333, 355, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання касаційної скарги на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі №640/10411/21.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі №640/10411/21 за позовом ОСОБА_1 до Кадрової комісії з розгляду скарг про вчинення прокурором дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження щодо прокурорів, Четвертої кадрової комісії, Офісу Генерального прокурора, Київської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                      В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                           О. А. Губська

                                                                                                                    Н. М. Мартинюк