ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року	Львів	Справа № 300/516/23 пров. № А/857/17649/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Матковської З.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року (ухвалене головуючим – суддею Чуприна О.В. у м. Івано-Франківськ) у справі № 300/516/23 за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в загальній сумі 192699, 19 грн,

                                                         ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про стягнення податкового боргу в загальній сумі 192699, 19 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідачем в порушення вимог ч. 1 ст. 67 Конституції України, ст. 38, підпункту 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 54.1 ст. 54, пунктів 57.1 та 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, не погашено в повному обсязі самостійно визначені за 2020 рік та донараховані контролюючим органом податкові зобов`язання. Предмет стягнення у справі є узгоджені грошові зобов`язанням, які визначені платником податків в декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік та донараховані відповідачу на підставі податкових повідомлень-рішень за № 000459/0708, за № 000460/0708, за №000461/0708, за №000462/0708 від 25.01.2022.Станом на день звернення до адміністративного суду податковий борг відповідача в загальному становить 192699, 19 грн.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 адміністративний позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету податковий борг зі сплати:
податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, з урахуванням штрафних санкцій і пені в загальній сумі 161027, 40 грн;
військового збору, що сплачується за результатами річного декларування, з урахуванням штрафних санкцій і пені в загальній сумі 13530, 79 грн;
штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 16781 грн;
адміністративних штрафів та інших санкцій в сумі 1360 грн. 
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не сплачено грошове зобов`язання у терміни визначені Податковим кодексом України, то суд зазначає підставним звернення податкового органу до суду із позовом на стягнення 192699, 19 грн, у спосіб визначений пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового кодексу України.
Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування штрафних санкцій і нарахування пені за їх невиконання (абзац 2 підпункту 65.10.4. п. 65.10. ст.65 Податкового кодексу України).
Подання відповідачем 11.03.2021 заяви про припинення підприємницької діяльності за власним рішенням, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за № 2001110060004000127, не змінює предмет спірних правовідносин.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що їй не було відомо про розгляд цієї справи, оскільки вона не отримувала ухвали про відкриття провадження. Крім цього вказує, що при здійсненні припинення підприємницької діяльності їй повідомили, що згідно податкових декларацій про майновий стан і доходи в неї є заборгованість зі сплати податків та інших платежів 273 грн (квитанцію про сплату додано) та 1268, 42 грн (квитанція про сплату додано) іншої заборгованості по сплаті податків та інших платежів у неї немає.
Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 із присвоєним реєстраційним номером платника податків НОМЕР_1 зареєстрована як фізична особа та перебуває на обліку в Головному управлінні Державної податкової служби в Івано-Франківській області як платник податків і зборів, свідченням чого є відомості із Державного реєстру фізичних осіб – платників податків (а.с. 58).
Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, якою 11.03.2021 подано заяву про припинення за власним рішенням (а.с. 67).
Разом з цим, відповідачем не погашено в повному обсязі самостійно визначені за 2020 рік та донараховані контролюючим органом податкові зобов`язання:
з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в тому числі штрафні санкції і пеня в загальній сумі 161027, 40 грн;
з військового збору, що сплачується за результатами річного декларування, в тому числі штрафні санкції і пеня в загальній сумі 13 530, 79 грн;
штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 16781 грн;
адміністративних штрафів та інших санкцій (надходження коштів, контроль за  справлянням яких закріплено за територіальними органами державної податкової служби) в сумі 1360 грн.
Вказані грошові зобов`язанням, які визначені платником податків в декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік та донараховані відповідачу на підставі податкових повідомлень-рішень за № 000459/0708, за № 000460/0708, за №000461/0708, за № 000462/0708 від 25.01.2022. 
Станом на день звернення до адміністративного суду податковий борг відповідача в загальному становить 192699, 19 грн.
Несплата до бюджету податкового боргу зумовила звернення контролюючого органу до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України (далі – ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.
Згідно п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно п. 57.3 ст. 57 Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Згідно п.п. «е» п. 176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Таким чином, з вказаних норм слідує, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань.
Разом з цим, ПК України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку.
Щодо доводів ОСОБА_1 про відсутність заборгованості то суд вважає за потрібне зазначити таке.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що контролюючим органом за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 01.01.2017 по 11.03.2021 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 11.03.2021, складено акт № 6291/09-19-07-08/ НОМЕР_1 від 09.11.2021 (а.с. 16-33).
Реалізовуючи виявлені порушення, на підставі вказаного акта контролюючим органом сформовано:
за податком на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування - податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 25.01.2022 за № 000460/0708, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем в розмірі 127189, 20 грн та застосовані штрафні санкції в сумі 21987, 92 грн (а.с.10 - зворотній бік а.с.10).
Станом на день подання адміністративного позову непогашеним зобов`язанням за основним платежем залишається борг в сумі 125480, 74 грн;
за військовим збором, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування - податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 25.01.2022 за №000459/0708, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем в розмірі 10   599,09 гривень та застосовані штрафні санкції в сумі 1832, 32 грн (а.с.11 - зворотній бік а.с.11).
Станом на день подання адміністративного позову непогашеним зобов`язанням за основним платежем залишається борг в сумі 10568, 61 грн (а.с.47-48);
з штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій - податкове повідомлення-рішення форми «С» від 25.01.2022 за №000462/0708, яким до позивача застосовані штрафні санкції в сумі 16781 грн (а.с.12 - зворотній бік а.с.12);
адміністративні штрафи та інші санкції (надходження коштів контроль за справлянням яких закріплено за територіальними органами державної податкової служби) - податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 25.01.2022 за №000461/0708, яким до позивача застосовані штрафні санкції в сумі 1360 грн (а.с.13 - зворотній бік а.с.13).
Вказані чотири податкові повідомлення-рішення засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення відправлення 78601 0098275 1 направлялись відповідачу (на податкову адресу платника податків), яке 01.01.2022 повернулося до органу стягнення із незалежних від позивача причин «адресат відмовився» (а.с. 14, зворотній бік а.с. 14). 
В силу вимог пункту 4 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1204 від 28.12.2015, якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Відтак з урахуванням вказаного, всі вище вказані податкові повідомлення-рішення вважаються врученими платнику податків у встановленому порядку.
За приписами пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Оскільки, відповідачем у відповідності до вимог ст. 56 ПК України не була порушена процедура адміністративного оскарження податкового зобов`язання, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями, суд приходить до переконання, що донараховані контролюючим органом зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями форми «Р» за № 000459/0708, за № 000460/0708, за № 000461/0708, за № 000462/0708 від 25.01.2022 в загальній сумі 178010, 59 грн (в тому числі за основними зобов`язаннями 136759, 58 грн та за штрафними санкціями 41961, 24 грн), є узгодженим та являється податковим боргом відповідача.
Крім цього, із матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем самостійно 05.02.2021 складено і 18.08.2022 подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік, в якій визначено суму доходів 3642, 20 грн, а також суми, які підлягає сплаті платником податку з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 655, 60 грн та військового збору в розмірі 54, 63 грн (а.с. 8-9).
Вказаних самостійно визначених зобов`язань відповідач не виконала і на момент звернення до суду заборгованість за вищевказаний період згідно декларацій, яка не сплачена в загальному становить 710, 23 грн (а.с. 8-9).
Також, як слідує із змісту інтегровану картку платника податків, з 17.02.2022 у відомостях останньої числяться дані про нарахування податковим органом пені (ст. 129 ПК України), (а.с.36, 38, 60-63):
з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 12903, 14 грн;
з військового збору, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 1075, 23 грн.
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків (підпункт 59.1 стю59 ПК України).
При розгляді справи встановлено, що Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (78601 0052555 5) податкову вимогу форми «Ф» за №0003849-1306-0908 від 18.02.2022, за адресою, внесеної до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (с. Акрешори, Косівський район, Івано-Франківська область, 78618), яка разом із поштовим конвертом повернулася до контролюючого органу із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.6, 7, 58, 67).
Абзацом 1 пункту 6 Розділу ІV Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №610 від 30.06.2017, визначено, що податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові).
Відтак, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що у випадку, який досліджується судом, податкова вимога вважається врученою відповідачу.
У суду відсутні докази про оскарження відповідачем податкової вимоги у строк, як і у відношенні до податкових повідомлення-рішень, у суду відсутні докази про оскарження відповідачем податкової вимоги у строк передбачений законом.
Наведені вище докази і є тими юридичними фактами, з настанням яких законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі - шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платникові податкової вимоги.
Відтак сума податкового боргу є узгодженою, що передувало звернення до суду позивача.
Щодо доводів апелянта в частині того, що їй не було відомо про розгляд цієї справи і таким чином вона не змогла скористатися своїм правом на відзив до позовної заяви, то суд вважає такі помилковими, оскільки 20.02.2023 судом першої інстанції направлено ухвалу про відкриття провадження у справі за адресою:
урочище Підгайці, с. Акрешори, Косівський район, Івано-Франківська область, 78618 (а.с.52), яка разом із поштовим відправленням 76501 0268737 0 отримана 07.03.2023 ОСОБА_1 особисто (а.с. 66);
АДРЕСА_1 (а.с.53), яка разом із поштовим відправленням 76501 0268738 8 отримана 02.03.2023 ОСОБА_1 особисто (а.с. 65).
Крім цього, колегія суддів поділяє твердження суду першої інстанції, що подання відповідачем 11.03.2021 заяви про припинення підприємницької діяльності за власним рішенням, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за № 2001110060004000127, не змінює предмет спірних правовідносин (а.с.67). 
А тому, аа переконання суду відповідач зобов`язаний погасити вказану суму податкового боргу. 
Відтак, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року у справі № 300/516/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. З. Улицький