ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/136/23                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
               
Судді-доповідача:                                                                                                Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                         Вівдиченко Т.Р., Грибан І.О.,  
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити          дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в м. Києві щодо зменшення розміру пенсії з 2629 гривень 24 коп. до 1934 гривень 00 коп.;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в м. Києві поновити раніше встановлений розмір основної пенсії до її перерахунку 11.01.2022;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в м. Києві виплатити недоплачену суму пенсії з дати зменшення розміру пенсії (01.02.2022);
- зобов`язати Головне управління ПФУ в м. Києві провести перерахунок пенсії  відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2017 з урахуванням рішень Верховного Суду від 23.09.2021 та 06.09.2022 у цій справі № 754/12702/14-а та виплатити різницю між нарахованою сумою пенсії та фактично отриманою     за весь період перерахунку;
- стягнути з Головного управління ПФУ в м. Києві компенсацію за моральну шкоду у розмірі 3000 євро у гривнях по курсу на час виплати компенсації.
В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що на виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2017 у справі 754/12702/14-а, залишеної без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018, з урахуванням правових висновків Верховного Суду за наслідками перегляду     справи №754/12702/14-а, пенсійним органом проведено перерахунок його пенсії, однак розмір пенсії був зменшений з 2629,24 грн. до 1934,00 грн. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.  
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що судом першої інстанції неправильно визначено предмет позову, не повно з`ясовано обставини справи, ухвалено рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. 
Зокрема, апелянт зазначив, що судом першої інстанції проігноровані висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 15.09.2022 у справі 580/3448/19, зокрема, щодо недопустимості зменшення основного розміру пенсії внаслідок перерахунку за судовими рішеннями.  
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року справу №320/136/23 прийнято у провадження колегії суддів у складі: судді-доповідача Кузьмишиної О.М., суддів Вівдиченко Т.Р., Кобаля М.І., призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Від ГУ ПФУ в м. Києві письмового відзиву на позовну заяву не надходило, разом з тим, надано копію пенсійної справи позивача. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що у межах спірних відносин позивач фактично не погоджується із діями відповідача, які пов`язані із перерахунком та виплатою йому пенсії на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2017, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 та постанови Верховного суду від 23.09.2021 по справі №754/12702/14, які набрали законної сили. При цьому процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, врегульовано у статтях 370-383 розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України, якими не передбачено можливості вирішення в порядку позовного провадження вимог особи-позивача, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів встановила наступне.
Позивач є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи (2 категорія), з 24.06.2009 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва та отримує пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку як особа яка приймала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018, позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Лівобережного об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії у розмірі меншому ніж передбачено статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Лівобережне об`єднане управління пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі не нижче 30% мінімальної пенсії за віком з 29.02.2014 по 03.08.2014 з урахуванням проведених виплат. Зобов`язано Лівобережне об`єднане управління пенсійного фонду України в м. Києві здійснити  перерахунок пенсії згідно частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії, визначеного за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення, зокрема, з вересня 1986 року по серпень 1987 року включно, з 11.06.2014     з моменту звернення з відповідною заявою до відповідача. У задоволені решти вимог позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.09.2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Абзац третій резолютивної частини постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2017 змінено шляхом виключення з нього кінцевої дати перерахунку додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоров`ю, а саме     слова і цифри «по 03.08.2014 р.». Доповнено резолютивну частину постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2017 новим абзацом такого змісту: - «Визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії, визначеного за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.». Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2017, та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплачувати доплату до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі 7% заробітку, та виплатити недоотриману різницю з 22.06.2014     скасовано.
У цій частині ухвалено нове судове рішення про задоволення позову, а саме - зобов`язано Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 доплату до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі 7% заробітку, та виплатити недоотриману різницю з 22.06.2014. В решті оскаржувані судові рішення залишити без змін.
На виконання цих рішень суду ГУ ПФУ здійснено перерахунок пенсії позивача, а саме:
- 28.02.2014 - додаткової пенсії з числа потерпілих ЧАЄС (2 кат.) в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. Розмір пенсії становив 1247,13 грн., із них: 838,28 грн. (1.69677 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, взятої за період з 01.12.1992 по 30.11.1997) х 1573,99 грн. (показник середньої заробітної плати по Україні за 2008) х 0,31388 (0.23250 - індивідуальний коефіцієнт страхового стажу х 1.35) - основний розмір пенсії за віком; 284,70 грн. - додаткова пенсія потерпілим внаслідок ЧК ( 2 кат.); 74,15 грн. - підвищення у зв`язку із зростанням середньої заробітної плати по Україні); 50 грн. - доплата з 01.05.2012;.
- з 11.06.2014 - по заробітної платі з 01.09.1986 по 31.08.1987 відповідно до ч.2,     ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»     за двоскладовою формулою. Розмір пенсії становив 1119,37 грн. (перша складова: 224,00 грн. із розрахунком 58% від заробітної плати в розмірі 0.05954, взятої за період з 01.09.1986 по 31.08.1987 +(друга складова: 486,52 грн. - доплата до пенсії при неповному стажу; 74,15 грн. - підвищена у зв`язку із зростанням середньої заробітної плати по Україні); 284,70 грн. - додаткова пенсія потерпілим внаслідок ЧК ( 2 кат.); 50 грн. - доплата з 01.05.2012;
- з 22.06.2014 - доплати до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі 7% заробітку. Розмір пенсії становив 1119,37 грн. (перша складова: 224,00 грн. із розрахунку 62 % від заробітної плати в розмірі 0.05954, взятої за період з 01.09.1986 по 31.08.1987) + ( друга складова: 486,52 грн. - доплата до пенсії при неповному стажу; 74,15 грн. - підвищення у зв`язку із зростанням середньої заробітної плати по Україні); 284,70 грн. - додаткова пенсія потерпілим внаслідок ЧК ( 2 кат.); 50 грн. - доплата з 01.05.2012.
При цьому, пенсійним органом, у відповідь на звернення позивача, листами від 14.01.2022 №1381-39982/П-03/8-2800/22 та від 02.12.2022 № 26613-26053/П-02/8-2600/22, повідомлено останньому про те, що при виконанні рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2017, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 та постанови Верховного суду від 23.09.2021 по справі №754/12702/14 розмір пенсії ОСОБА_1 зменшується. Крім того, повідомлено позивача, що у разі його відмови від виконання судового рішення від 17.11.2017, виплата пенсії буде здійснюватися в розмірі, встановленому до виконання зазначеного рішення.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 червня 2022 року прийнято звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2017 року, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 року та постанови Верховного суду України від 23.09.2021 року у справі 754/12702/14-а.
Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2022 року у справі № 754/12702/14-а прийнято звіт поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві про виконання постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №754/12702/14-а в частині задоволених касаційною інстанцією вимог позову.
Вважаючи свої права порушеними щодо зменшення основного розміру пенсії та неналежного виконання судових рішень, позивач звернувся до суду з цим позовом.
З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів виходить з того, що статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Ключовим правовим питанням, на яке слід відповісти для правильного вирішення спору, є те, чи правомірно відповідач зменшив позивачу розмір пенсії після її перерахунку на виконання судових рішень.
Як встановила судова колегія, після перерахунку пенсії позивача на виконання судових рішень її розмір з 11.01.2022 зменшився з 2     629,24 грн. до 1     934,00 грн.
Позивач звертає увагу суду, що після перерахунку розмір його пенсії зменшився, що прямо суперечить пункту 4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV та пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2148-VIII.
Не заперечує та визнає такі обставини і відповідач у справі, прямо зазначивши про таке у листах від 14.01.2022 №1381-39982/П-03/8-2800/22 та від 02.12.2022 № 26613-26053/П-02/8-2600/22. 
Колегія суддів зазначає, що нормами пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону №2148-VIII чітко визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Аналогічні положення містяться в пункті 4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.
Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2015 року №8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
Отже, відповідач здійснюючи перерахунок пенсії на виконання рішення судів протиправно не врахував норми п. 4 Прикінцевих положень Закону №1058 та п. 2 Прикінцевих положень Закону № 2148, що призвело до зменшення розміру пенсії позивача з 2     629,24 грн. до 1     934,00 грн.
З огляду на таке, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення внаслідок здійсненого за рішеннями судів перерахунку розміру пенсії позивача, зобов`язання поновити раніше встановлений розмір основної пенсії до її перерахунку 11.01.2022 та нарахувати і виплатити недоотриману суму пенсії з 01.02.2022.
Стосовно інших позовних вимог, зокрема щодо зобов`язання Головного управління ПФУ в м. Києві провести перерахунок пенсії відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2017 з урахуванням рішень Верховного Суду від 23.09.2021 та 06.09.2022 у справі №754/12702/14-а та виплатити різницю між нарахованою сумою пенсії та фактично отриманою     за весь період перерахунку, а також стягнення з Головного управління ПФУ в м. Києві компенсації за моральну шкоду у розмірі 3000 євро у гривнях по курсу на час виплати компенсації, судова колегія зазначає наступне.
Як вже встановлено вище, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 червня 2022 року прийнято звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2017 року, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 року та постанови Верховного суду України від 23.09.2021 року у справі 754/12702/14-а.
Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2022 року у справі № 754/12702/14-а прийнято звіт поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві про виконання постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №754/12702/14-а в частині задоволених касаційною інстанцією вимог позову.
Виходячи з такого, перерахунок пенсії позивача вже відбувся з урахуванням вищенаведених судових рішень, про що судовими ухвалами прийняті відповідні звіти про виконання. При цьому, пенсійним органом при перерахунку протиправно застосовано зменшений показник основного розміру пенсії, стосовно чого колегія суддів навела висновки вище.
Отже, правових підстав для зобов`язання відповідача повторно провести перерахунок пенсії позивача відповідно до судових рішень не вбачається, оскільки захист інтересів позивача охоплюється тим обсягом позовних вимог, які у цій справі колегія суддів задовольняє.
Щодо стягнення з Головного управління ПФУ в м. Києві моральної шкоди у розмірі 3000 євро у гривнях по курсу на час виплати компенсації, то статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно зі ст. 1173 цього Кодексу, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Як зазначено у п.п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 №5 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди необхідно надавати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, чи існує причинний зв`язок, чи обґрунтовано грошовий вираз заявленої шкоди та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Ці обставини входять до предмету доказування у справі.
Обґрунтовуючи вимоги в цій частині позивач посилається лише на факт протиправних дій відповідача щодо неналежного виконання судових рішень у справі № 754/12702/14. Разом з тим, інших аргументів та ґрунтовних доводів не наводить, у зв`язку з чим судова колегія не знаходить правових підстав для задоволення таких вимог.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повної відмови у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.
Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального права, що стали підставою для її неправильного вирішення.     
Натомість, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги.     
Оскільки позивач має посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС (2 категорія), останній звільнений від сплати судового збору, що враховує судова колегія під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями     243,     250,     308,     310,     315,     317,     321,     325,     328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий     апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року у справі №320/136/23 скасувати, ухвалити нову постанову, якою:
1.          Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити          дії задовольнити частково.
2.          Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення при перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з 2 629 грн 24 коп. до 1934 грн 00 коп.
3.          Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити раніше встановлений розмір основної пенсії ОСОБА_1 до її перерахунку 11.01.2022, виплатити недоплачену суму пенсії з дати зменшення розміру пенсії (01.02.2022).
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                                             О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                       Т.Р. Вівдиченко
                                                                                                
                                                                                                                І.О. Грибан