П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/27857/23	

Перша інстанція: суддя Танцюра К.О.,
повний текст судового рішення
складено 20.11.2023, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Косцової І.П.,
суддів – Димерлія О.О., Крусяна А.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в перерахунку йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку з протиправним не зарахуванням до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду навчання на військово-юридичному факультеті Військового інституту з 28 серпня 1985 року по 25 червня 1990 року (04 роки 09 місяців 27 днів) як строкової військової служби та періоду роботи на посаді начальника канцелярії військового суду Західного регіону України (військового трибуналу Прикарпатського військового округу) з 24 лютого 1992 року по 23 лютого 1994 року (2 роки) як стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді; 
зобов`язати відповідача зарахувати йому до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду навчання на військово-юридичному факультеті Військового інституту з 28 серпня 1985 року по 25 червня 1990 року (04 роки 09 місяців 27 днів) як строкової військової служби та періоду роботи на посаді начальника канцелярії військового суду Західного регіону України (військового трибуналу Прикарпатського військового округу) з 24 лютого 1992 року по 23 лютого 1994 року (2 роки) як стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді; 
зобов`язати  відповідача провести перерахунок та виплату йому з 07 червня 2023 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначивши його в розмірі 82 відсотків грошового утримання судді.
В обґрунтування позову вказано, що рішенням відповідача йому призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 68 відсотків від заробітку, однак пенсійний орган не правильно визначив суддівський стаж та не врахував стаж роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та період навчання курсантом в Військовому інституті.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до чинного на час перебування позивача на посаді судді законодавства, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді та строк навчання курсантом на військово-юридичному факультеті Військового інституту, який прирівнюється до проходження строкової військової служби.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що до стажу роботи судді зараховується робота на посадах, визначених ст.137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року, а саме на посадах:
судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
На переконання апелянта, спеціальний закон містить вичерпний перелік посад, які зараховуються до суддівського стажу для обрахування довічного грошового утримання судді у відставці.
За таких обставин визначений позивачеві стаж роботи на посаді судді – 29 років 03 місяці відповідає вимогам закону та не порушує право позивача.
ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву не скористався.
Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Рішенням Вищої ради правосуддя від 06.06.2023 року №608/015-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Верховного Суду у відставку, у зв`язку з поданням заяви про відставку(а.с.10-12).
Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, рішенням Центрального  об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі №155250023152 від 20.06.2023 року ОСОБА_1 з  07.06.2023 року призначено щомісячне  довічне грошове   утримання  у  розмірі  68 відсотків  суддівської винагороди судді.
ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України  в Одеській  області із заявою про  перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21.07.2023 року, у якій просив управління провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначивши його в розмірі 82 відсотків суддівської винагороди судді, зарахувавши до стажу роботи, який дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а  саме,:
- час роботи на посаді судді - 29 років 03 місяці 14 днів;
- час проходження строкової військової служби — 04 роки 09 місяців 27 днів;
- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді - 2 роки (а.с.23-28).
У відповідь на вказану заяву Головне  управління  Пенсійного  фонду  України  в  Одеській  області  листом від  11.08.2023 року повідомило, що  за  результатами  доопрацювання  пенсійної  справи  зараховано  періоди  роботи  на  посаді  судді  з  24.02.1994 року  по  06.06.2023 року,  що  складає  29  років   3  місяці. При  цьому відсутні  підстави  для  зарахування  до  спеціального  стажу, що  дає  право  на  призначення  щомісячного  довічного  грошового  утримання  судді,  періодів  роботи  (служби)  на  інших  посадах (а.с.29-30).
Вважаючи порушеним право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці у відповідному розмірі , позивач звернувся до суду із цим позовом.
Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» із змінами, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
На час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося ч.4 ст.43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-XII «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».
Згідно ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Відповідно до абз.2 ст.1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Після втрати чинності ст.1 вказаного Указу Президента України, питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545.
Зазначеною постановою пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».
В свою чергу, постанова Кабінету Міністрів України №865 втратила чинність 01 січня 2012 року.
За приписами п.11 Перехідних положень Закону України від 07 липня 2010 року                №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.
Аналіз вищезазначених норм свідчить, що суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарний період проходження строкової військової служби.
Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.
Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 686/23450/16-а, від 6 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 26.03.2019 у справі №720/454/17, від 30.05.2019 у справі №592/2569/17, від 08.11.2021 року по справі №580/492/21. 
Як вбачається з копії диплома № НОМЕР_1  від 25.06.1990 року та послужного списку від 25.06.1990 року, ОСОБА_1 у період з 28 серпня 1985 року по 25 червня 1990 року навчався  на військово-юридичному факультеті Військового інституту з 28 серпня 1985 року по 25 червня 1990 року (а.с.15-19)
Згідно з Постановою Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP» від 12.09.1991 №1545-ХІІ до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства СРСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і  законам України.
Статтею 5 Закону СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12 жовтня 1967 року № 1950-VІІ військова служба складається з дійсної військової служби та служби у запасі Збройних Сил СРСР.
Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону №1950-VІІ громадяни, прийняті до військово-навчальних закладів, перебувають на дійсній військовій службі та називаються курсантами. На них поширюються обов`язки, встановлені для військовослужбовців строкової служби. Вони та їхні сім`ї користуються правами, пільгами та перевагами, передбаченими чинним законодавством для військовослужбовців строкової служби та їхніх сімей.
Також частиною першою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно частини першої статті 25 Закону №2232-ХІІ громадяни, які навчаються у військово-навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.
З аналізу вказаних норм вбачається, що ОСОБА_1 у період навчання у Військовому інституті з 28 серпня 1985 року по 25 червня 1990 року мав статус військовослужбовця строкової військової служби, тому вказаний період підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на одержання щомісячного грошового утримання судді.
Стосовно правових підстав зарахування періоду роботи ОСОБА_1 на посаді начальника канцелярії військового суду Західного регіону України (військового трибуналу Прикарпатського військового округу) з 24 лютого 1992 року по 23 лютого 1994 року (2 роки), як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із частиною другою статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 05.08.2018 року) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесені зміни до статті 137 Закону №1402 VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-XII у редакції, яка діяла на час призначення позивача на посаду судді, право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.
З огляду на зазначене, право на зарахування стажу роботи в галузі права тривалістю два роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом України «Про статус суддів» на день їх обрання, що відповідає правовій позиції, викладеній Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 05.08.2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід), роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх посаду.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працював на посаді начальника канцелярії військового суду Західного регіону України (військового трибуналу Прикарпатського військового округу) у період з 08 лютого 1991 року по 24 лютого 1994 року, тому до його стажу на посаді судді має бути зараховано період з 24 лютого 1992 року по 23 лютого 1994 року (2 роки) (а.с.17).
Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність зарахування до стажу судді ОСОБА_1 періодів: навчання на військово-юридичному факультеті Військового інституту з 28 серпня 1985 року по 25 червня 1990 року (04 роки 09 місяців 27 днів) як строкової військової служби; роботи на посаді начальника канцелярії військового суду Західного регіону України (військового трибуналу Прикарпатського військового округу) з 24 лютого 1992 року по 23 лютого 1994 року (2 роки); роботи на посаді судді - у  період  з  24.02.1994 року по  06.06.2023 року ( 29 років 3  місяці 14 днів), що загалом становить повних 36 років.
Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Таким чином,  щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивача підлягає перерахунку, виходячи з 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
З огляду на зазначене суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання, виходячи зі стажу судді 36 повних років у розмірі 82 % місячної суддівської винагороди.
Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями ст.ст.292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		І.П. Косцова	
Судді	  	О.О. Димерлій    А.В. Крусян