ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/3419/22
Провадження № 22-ц/4820/2054/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,
з участю апелянта та його представника,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Заворотної О.Л. від 26 серпня 2022 року.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача вказувала, що ОСОБА_2 10 травня 2016 року близько 00.56 год., керуючи в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР, автомобілем «BMW 525» в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по другорядній дорозі вул. Чорновола в м. Хмельницькому всупереч вимог п. 12.4 ПДР із перевищенням дозволеної в межах населеного пункту швидкістю руху більше 60 км/год, наближаючись до нерегульованого світлофора у режимі жовтого мигання, перехрестя нерівнозначних доріг вул. Трудової та вул. Чорновола, в порушення дорожніх знаків пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та 2.4 «Кінець головної дороги» ПДР не зупинився перед вказаними дорожніми знаками, продовжуючи рух по другорядній дорозі, та в порушення вимог п. 16.11 ПДР виїхав на перехрестя, не надавши дорогу автомобілю «Peugeot 301», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який під керуванням ОСОБА_3 наближався до вказаного перехрестя по головній дорозі вул. Трудової від вул. Шевченка в напрямку до вул. Пілотської, внаслідок чого допустив із ним зіткнення.
Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля «BMW 525» ОСОБА_4 (позивачка) отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 листопада 2021 року у справі № 686/13367/16-к ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008) на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України (в редакції Закону № 2341-ІП від 05.04.2001) у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 12016240010002840 від 10 травня 2016 року закрито.
Позивачці завдано значної моральної шкоди, яка полягає в глибоких душевних стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок травми вона не могла працювати, утримувати сім`ю, втратила спокійний сон, постійно перебуває в стані депресії, що негативно впливає на відносини в сім`ї, перешкоджає нормальному вихованню дітей.
За цих обставин просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду в сумі 50 000 грн.
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50 000 грн.
Стягнуто ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду як незаконне та відмовити у позові. Вважає, що його вина не встановлена, а посилання позивача на фактичні дані вчинення кримінального правопорушення, встановлені ухвалою суду, є необґрунтованим. Зі змісту виписного епікризу не вбачається проведення хірургічного втручання внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень, на які посилається позивачка. Відсутні також докази перебування на її утриманні малолітніх дітей, втрати заробітку, довготривалість перебування на стаціонарному лікуванні, перенесені оперативні втручання тощо. Крім того, ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння, вони разом проводили час і їй було відомо, що він у нетверезому стані, проте не відмовилася з ним їхати. Тому частково відповідальність за отримані тілесні ушкодження несе й позивачка. Також його не було повідомлено про розгляд справи.
В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи. Представник надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення апеляційної скарги заперечує.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Так, судом встановлено, що  ОСОБА_2 10 травня 2016 року близько 00.56 год., керуючи автомобілем «BMW 525» в порушення п. 2.9 «а» ПДР в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по другорядній дорозі вул. Чорновола в м. Хмельницькому всупереч вимог п. 12.4 ПДР із перевищенням дозволеної в межах населеного пункту швидкістю руху більше 60 км/год., наближаючись до не регульованого у зв`язку із роботою світлофора у режимі жовтого мигання, перехрестя нерівнозначних доріг вул. Трудової та вул. Чорновола, в порушення вимог дорожніх знаків пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та 2.4 «Кінець головної дороги» ПДР не зупинився перед вказаними дорожніми знаками, продовжуючи рух по другорядній дорозі, та в порушення вимог п. 16.11 ПДР виїхав на перехрестя, не надавши дорогу автомобілю «Peugeot 301», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який під керуванням ОСОБА_3 наближався до вказаного перехрестя по головній дорозі вул. Трудової від вул. Шевченка в напрямку до вул. Пілотської, внаслідок чого допустив із ним зіткнення.
Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля «BMW 525» ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 листопада 2021 року у справі № 686/13367/16-к ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008) на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України (в редакції Закону № 2341-ІП від 05.04.2001) у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 12016240010002840 від 10 травня 2016 року закрито.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду та роз`яснено право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.
ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 .
Наведене підтверджується матеріалами справи.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив  з того, що внаслідок ДТП, що сталося з вини ОСОБА_2 , позивачці спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, у зв`язку з чим їй завдано моральну шкоду, яку слід відшкодувати в сумі 50000 грн. 
Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду і відсутність вини апелянта у спричиненні шкоди позивачці є безпідставними. 
Так, згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 
Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст. 1187 ЦК).
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.11.2021 року у справі № 686/13367/16-к ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України з нереабілітуючих підстав - у зв`язку із закінченням строків давності.
Обставини, встановлені вказаною постановою ( щодо вини  ОСОБА_2 у ДТП, в результаті якої позивачка отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості), відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України є преюдиційними і не підлягають доказуванню.
Посилання апелянта на те, що позивачка була обізнана про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння під час поїздки, а також сама вживала алкоголь, не має правового значення для вирішення спору з врахуванням змісту ч.5 ст. 1187 ЦК та не спростовує обов`язок відповідача відшкодувати їй моральну шкоду.
Згідно з ч.ч. 1-3, 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до виписного епікризу нейрохірургічного відділення Хмельницької обласної лікарні, ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) була доставлена бригадою «швидкої допомоги» після ДТП та провела 7 ліжкоднів в лікарні, їй встановлено заключний клінічний основний діагноз: політравма, струс головного мозку, крайовий перелом V п`ясної кістки правої китиці. 
Відтак в результаті ДТП позивачці заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, вона проходила стаціонарне лікування в лікарні, що спричинило негативні зміни в її житті (фізичний біль та душевні страждання, мала пригнічений стан через неможливість працювати, необхідність змінити звичний спосіб життя тощо), а отже, їй заподіяно моральну шкоду.
Суд першої інстанції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням характеру правопорушення відповідача, глибини фізичних та душевних страждань позивачки, тривалого позбавлення її можливості реалізації своїх здібностей внаслідок перелому кістки правої руки та необхідності зміни звичного способу життя правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди у 50000 грн.
Посилання апелянта на неповідомлення його про розгляд справи також є безпідставним.
Так, суд першої інстанції направляв судову повістку ОСОБА_2 на адресу, зазначену позивачкою в позовній заяві - АДРЕСА_1 . В засіданні апеляційного суду апелянт підтвердив, що проживав за цією адресою.
Також суд першої інстанції направляв ОСОБА_2 позовну заяву та судову повістку за адресою АДРЕСА_2 (а.с.32), вказаною в ухвалі Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 листопада 2023 року у кримінальній справі №686/13367/16-к.
Згідно відповіді на запит суду від 14.02.2022 року у реєстрі територіальної громади м. Хмельницького відомості про зареєстроване /задеклароване місце проживання ОСОБА_2 відсутні (а.с. 13).
Відповідно до відповіді Дунаєвецької міської ради №07.12-04/1565 від 18.07.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у реєстраційному обліку по Дунаєвецькій ТГ не значиться.
За ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Відтак, не встановивши дані щодо місця реєстрації відповідача, суд першої інстанції правомірно розмістив 29.07.2022 року оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про розгляд справи 26.08.2022 року о 09.45 год., і ОСОБА_2 вважається належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с.34).
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2023 року.
       
Судді                                                 Л.М. Грох
                       
                                                       Т.О. Янчук
                                                       
                                                        О.І. Ярмолюк