П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3000/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Козачок І.С. 
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
12 жовтня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Мацького Є.М.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України   в місті Києві від 03.02.2023, зобов`язати  зарахувати до стажу державної служби періоди роботи у податковому органі з 16.01.1996 по 05.02.2021, зобов`язати перевести на  пенсію по інвалідності  відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», провівши перерахунок пенсії з урахуванням  заробітної плати, зазначеної у довідках від 30.01.2023 №133/К/22-01-10-02-06, №134/К/22-01-10-02-06.
Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2023 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 03.02.2023 №968020187285; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 16.01.1996 по  05.02.2021 на посадах у податкових органах відповідно до записів трудової книжки, та провести перерахунок усього наявного стажу державної служби, включаючи зарахований; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.01.2023 стосовно призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (з урахуванням стажу, зарахованого за цим рішенням) та вирішити питання призначення пенсії з урахуванням  висновків суду. У задоволенні решти вимог позову  відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
31.01.2023 позивач звернулась з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про переведення на пенсію по інвалідності державного службовця згідно із Законом №3723-ХІІ, додавши  необхідні довідки  про складові заробітної плати.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 03.02.2023 №2968020187285 позивачці відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності за нормами Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, оскільки призначення пенсії по інвалідності  цим Законом не передбачено.
Про прийняте рішення позивача було інформовано листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23.02.2023, у якому також зазначено, що до стажу державної служби їй не зарахований період роботи у органах податкової інспекції з 16.01.1996 по 30.04.2016.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, відповідно до ч. 1 статті 9 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.  Згідно з ч. 1 статті 10 вказаного Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
В силу ч. 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.  При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Тобто, відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведенням з одного виду пенсії на інший є призначення особі, яка отримує пенсію відповідно до цього Закону, іншого виду пенсійної виплати, передбаченого ч. 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зважаючи на це, призначення особі, яка отримує пенсію на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсії на підставі іншого закону, зокрема, Закону України "Про державну службу", в розумінні Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не є переведенням, а є призначенням пенсії з інших підстав.
01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII), згідно з ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ,   крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
За змістом пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.  
У відповідності до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Згідно з частиною 1 статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Частиною 1 статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: до досягнення особою 23 років включно 2 роки; від 24 років до досягнення особою 26 років включно 3 роки; від 27 років до досягнення особою 31 року включно 4 роки; для осіб 32 років і старших 5 років.
Таким чином, умовами для призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, є наявність у цих осіб не менше 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 32 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 889-VIII не встановлені  вікові обмеження щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII особам, які мають відповідний страховий стаж і стаж державної служби, передбачені цими нормами.
Як свідчать матеріали справи, позивач визнана інвалідом ІІ групи у період перебування на державній службі на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи,  доходів і зборів з фізичних осіб Дунаєвецької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління міндоходів у Хмельницькій області (довідка МСЕК серії АВ№ 0326352 від 15.02.2017). 
Право позивача на отримання пенсії по інвалідності державного службовця визначене ст. 37 Закону № 3723-XII та пов`язане саме з наявністю необхідного стажу роботи на посадах державного службовця, визначеного пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу", які не містять обмежень щодо виду пенсії: за віком чи по інвалідності. 
Натомість, у відзиві на позов відповідачі вказують, що підставою для відмови слугувала відсутність такого виду пенсійного забезпечення, як пенсія по інвалідності відповідно до Закону № 889.
З матеріалів справи встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві під час розгляду заяви позивача від 31.01.2023 фактично не розглядало питання щодо тривалості стажу позивача на посадах державної служби і його достатності для вирішення питання призначення бажаного нею виду пенсії. 
Відтак, під час судового розгляду відповідачі не довели правомірність спірного рішення та відсутність у позивача права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. З огляду на це, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві  від 03.02.2023, прийняте щодо позивача, є протиправним. 
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання зарахувати до стажу державної служби період  роботи у податковому органі з 16.01.1996 по 05.02.2021, слід виходити з такого. 
Як уже зазначалось, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  повідомило, що до стажу державної служби позивачці не зараховано період роботи у органі  податковій інспекції з 16.01.1996 по 30.04.2016.
Згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 позивача:
- з 16.01.1996 працювала у відділі оподаткування фізичних осіб на посаді податкового інспектора;  16.01.1996  прийнята  присяга державного службовця;
- 30.08.1996 переведена з посади державного податкового інспектора відділу оподаткування фізичних осіб на посаду СДПІ відділу оподаткування податків з фізичних осіб;
- 02.03.1996 присвоєне спеціальне звання "Інспектор податкової служби третього рангу";
- 26.11.1996 прийнята на посаду СДПІ відділу справляння податків з фізичних осіб по переводу з ДПІ;
- 09.04.1998 переведена на посаду ДПІ відділу прямих і непрямих податків сектору  місцевих податків і зборів;
- 01.09.1998 призначена на посаду державного податкового інспектора відділу справляння податків з юридичних осіб;
- 19.03.1999 призначена на посаду державного податкового інспектора відділу примусового стягнення податків та економічного аналізу;
- 01.06.2000 призначена на посаду державного податкового інспектора групи справляння податків юридичних осіб;
- 01.06.2001 призначена на посаду державного податкового інспектора податкового інспектора відділу обліку, звітності та оперативного аналізу;
- 01.06.2002 призначена  на посаду ДПУ групи оперативного контролю відділу податкового аудиту та валютного контролю;
- 04.08.2003 призначена на посаду державного податкового інспектора  групи транспортування та аналізу податкових надходжень від оподаткування юридичних осіб;
- 01.07.2004 призначена на посаду державного податкового інспектора сектору справляння податків з фізичних осіб відділу оподаткування фізичних осіб;
- 01.02.2005 призначена на посаду державного податкового інспектора сектору оподаткування юридичних та фізичних осіб;
- 01.08.2005 призначена на посаду старшого державного податкового інспектора сектору оподаткування фізичних осіб;
- 01.01.2006 призначена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування фізичних осіб державної податкової інспекції;
- 02.10.2007 призначена на посаду старшого державного податкового ревізора інспектора відділу оподаткування фізичних осіб;
- 04.02.2008 призначена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу  оподаткування фізичних осіб;
- 07.03.2012  призначена в порядку переведення на посаду старшого державного податкового ревізор-інспектора відділу оподаткування фізичних осіб;
- 25.03.2013 призначена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора;
- 01.07.2013 переведена на посаду головного державного ревізор-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів;
- 31.03.2015 переведена на посаду головного державного ревізор-інспектора;
- 25.02.2016 переведена на посаду головного державного ревізор-інспектора;
- 30.06.2016 звільнена з посади в порядку переведення.
Частиною 2 статті 46 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VIII передбачено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
За приписами пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VIII,  обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VIII. Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Тому, у цьому випадку слід керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, який був чинним до прийняття нового закону про державну службу.  Відповідно до п. 2 Порядку № 283 обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби.
Відповідно до п. 342.4 ст. 342 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями. Відповідно до ст. 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Отже, посадові особи Державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах повинен зараховуватись до стажу державної служби, який дає право на пенсію.  Зважаючи на це, період роботи позивачки в органах Державної податкової служби з 16.01.1996 по 05.02.2021 повинен бути зарахований їй до стажу державної служби.
Разом з тим, вирішуючи вимогу про зобов`язання пенсійного органу призначити пенсію, встановлено, що спірне рішення від 03.02.2023 було прийняте без перевірки відповідачами дотримання необхідних умов для призначення такої пенсії, зокрема без підрахунку тривалості стажу державної служби. 
Пунктом 10 ч. 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод і інтересів позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод і інтересів.
Оскільки відповідач не розглянув заяву позивача від 31.01.2023 у повному обсязі, який необхідний для прийняття рішення, не дослідив документи по суті та не надав оцінку усім обставинам, які мають значення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням рішення суду про зарахування стажу державної служби на посадах у податковому органі, та вирішити питання про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від  16.12.1993 №3723-ХІІ, з урахуванням висновків суду.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Мацький Є.М.    Залімський І. Г.