ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1896/23                Головуючий суддя І інстанції Музиченко В. О.
Провадження № 22-ц/818/2223/23        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші процесуальні питання

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року                                                        м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді                                 Яцини В.Б.
суддів колегії:                                        Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,
за участю секретаря судового засідання        Зінченко М.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката – Іванченко Анастасії Валеріївни на додаткове рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2023 року, у справі № 641/1896/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Фінансова компанія управління активами", треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
В С Т А Н О В И В :
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5070, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ " Фінансова компанія управління активами " суми у розмірі 8655,52 грн.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 грн.
Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позовної заяви відповідно до квитанції АТ КБ «Приват банк» № 0.0.2962142727.1 від 21.04.2023 в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 грн.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Іванченко А.В. звернулась до суду з заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій зазначила, що згаданим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.07.2023 року було позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5070. У позовній заяві відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо розподілу судових витрат було зроблено заяву про майбутнє надання доказів, які підтверджують кінцевий розмір витрат на професійну правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. У позовній заяві зазначено, що витрати на правничу допомогу складають 15000 грн. У заяві про ухвалення додаткового рішення вона зазначила, що оскільки відповідач визнав позовні вимоги, то вважає за доцільне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі до 7500 грн.
Представник відповідача надав до суду клопотання, в якому просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 3000 грн. Зазначив, що сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг; час витрачений на підготовку позовної заяви є невиправданим, та явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, так як проведення дій по даній справі не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, так само як сума на проведення консультацій та підготовку заперечень/заяв/клопотань є явно неспівмірною з часом затраченим на таку роботу.
Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Іванченко А.В. задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.
У стягненні решти витрат на правничу допомогу - відмовлено.
Не погодившись із зазначеним рішенням, представник ОСОБА_1 – адвокат Іванченко А.В. у апеляційній скарзі просить скасувати додаткове рішення, винести нове, яким задовольнити заяву у повному обсязі, тобто стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 грн.
Скарга мотивована тим, що відповідачем не доведені його аргументи про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що заявлений розмір витрат не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, що їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача. Не було доведено чому саме розмір витрат на правничу допомогу має бути зменшений до 3000 грн.
Вважає, що відповідачем не обґрунтовано неспівмірності розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката, не доведено суду належними та допустимими доказами тих обставин, які свідчать про необґрунтованість заявленої відповідачем до стягнення суми витрат на оплату послуг адвоката, зокрема у розмірі 7500 грн, чи про наявність підстав для зменшення розміру таких адвокатських витрат.
Вказує, що відповідачем було визнано позовні вимоги, а отже безумовно погоджено задоволення матеріально-правової вимоги позивача в тому вигляді в якому вона міститься у позовній заяві.
У зв`язку з викладеним, з виховною метою та з метою спонукання відповідача утримуватися від зловживання своїми правами, вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 7500 грн є законним та справедливим.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, за пояснення учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:
1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Наведеним вимогам рішення суду відповідає.
Задовольняючи частково заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн суд першої інстанції рішення мотивував тим, що матеріали справи містять клопотання представника відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Зазначено, що справа не є складною та відноситься до категорії малозначних і доводи в позові ґрунтуються на загальновідомих висновках, які зазначені у постановах Верховного Суду і практику за такою категорією справ.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За правилами встановленими ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн, представником позивача надано до суду: копію договору про надання правничої допомоги від 05.04.2023, додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги № б/н від 05.04.2023 року, акт приймання-передавання юридичних послуг (правової допомоги), відповідно до яких вартість послуг адвоката склала 15000 грн. Адвокатом надано наступні послуги: вивчення судової практики, визначення та погодження із Клієнтом правової позиції у справі № 641/2304/23 (1 година); підготовка складання та подання до суду позовної заяви про визнання виконавчому напису таким, що не підлягає виконанню від 27.04.2023 року (7 сторінок).
Представник позивача зазначила, що оскільки відповідач визнав позовні вимоги, то вважає за доцільне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі до 7500 грн.
Стороною позивача дотримано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки докази понесення витрат на правничу допомогу подані до суду до початку розгляду справи по суті.
У відзиві на позовну заяву та у апеляційній скарзі представник відповідача вказував, що справа не відноситься до справ значної складності, обсяг матеріалів справи не є значним, і наполягав на застосування співмірності, та розумності виходячи із ціни позову, обсягу матеріалів справи та витрат часу на надання правової допомоги, нескладність справи та розгляд справи без виклику сторін.
Критерії співмірності витрат на професійну правничу допомогу визначені частиною 4 статті 137 ЦПК України.
Згідно з частиною 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Тобто, у положеннях частин 5 та шостої статті 137 ЦПК України знайшов своє втілення принцип змагальності, згідно з яким на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Вказаний правовий висновок був висловлений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, від 08.06.2022 у справі №357/380/20.
Матеріали справи містять клопотання представника відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. В якому представник відповідача наголосив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представник вказує, що витрати, які понесе позивач не є співмірними із ціною позову, складністю справи та виконаних адвокатом робіт Справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не є складною та відноситься до категорії малозначних і доводи наведені ва позовній заяві ґрунтуються на загально відомих висновках, які зазначені у постановах Верховного Суду і практику за такою категорією справ.
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи. Під критерієм реальності розуміється встановлення дійсності та необхідності таких витрат, а критерій розумності визначається виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін, що узгоджується із правовими висновками, наведеними Верховним Судом в постановах від 29 січня 2020 року у справі № 367/4910/17-ц, від 02 березня 2020 року у справі № 370/27/16-ц, від 07 квітня 2023 у справі № 910/11002/21.
Колегія суддів звертає увагу на те, що вирішення питання про відшкодування судових витрат має відповідати принципу пропорційності, ст. 11 ЦПК України, який передбачає, що суд при його вирішенні в межах, встановлених цим Кодексом, враховує: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Справа розглядалась в спрощеному провадженні, представник позивача не приймав участі у судовому засіданні, всі клопотання в тому числі і позов було надіслано представником позивача засобами поштового зв`язку та за допомогою електронної пошти, що не вимагали від нього значного обсягу робочого часу.
Враховуючи наведені вище висновки, категорію та складність справи, доводи представника відповідача щодо розумності розміру заявлених до стягнення витрат, виходячи з конкретних обставин справи, та незначних витрат процесуального часу для розгляду цієї справи, суд першої інстанції відповідно до висновків касаційного суду законно та обґрунтовано зменшив розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що у цілому відповідає принципу пропорційності цивільного судочинства, ст. 11 ЦПК України.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни залишити без задоволення.
Додаткове рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2023 року.

Головуючий –                                                 В.Б. Яцина

Судді - 
                                                                       І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.