УХВАЛА
 
08 грудня 2023 року
м. Київ
 
справа № 523/14692/17
провадження № 61-16461ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ:
18 листопада 2023 року представник ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , за допомогою системи «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2022 року в указаній справі.
Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.
 
Відповідно статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
У касаційній скарзі представник заявника викладає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що справа розглядалася у суді апеляційної інстанції один рік, протягом якого ОСОБА_1 неодноразово намагалась з`ясувати коли буде призначено її розгляд, але у зв`язку з повномасштабною війною російської федерації проти України, яка розпочалась 24 лютого 2022 року та триває досі, суди не здійснювали якийсь певний час допуск громадян до приміщень суду, сайт судова влада не містив даних за пошуком по прізвищу та номеру справи.
 
Водночас, уклавши договір з адвокатом, ОСОБА_1 мала б отримувати інформацію по справі від нього, однак останній евакуювався до іншої країни. Відповідачка дізналась про існування рішення через Дію та накладення арешту на її рахунки у серпні 2023 року, після чого звернулась за безоплатною правовою допомогою. Після ознайомлення з матеріалами справи заявниці стало відомо, що матеріали справи не містять поштових повідомлень про розгляд справи. До касаційної скарги додає копії заяви про отримання судового рішення від 20 липня 2023 року та лист суду першої інстанції за змістом якого заявниця отримала повний текст оскаржуваних судових рішень 25 липня 2023 року у канцелярії суду. 
 
Представником ОСОБА_1 за призначенням Одеського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги подано касаційну скаргу, яку повернуто ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2023 року, з причин недоведеності факту ознайомлення з оскарженою постановою апеляційного суду лише 24 серпня 2023 року, не надала достатніх доказів недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копії судового рішення та доказів наявності передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір» підстав для відстрочення сплати судового збору.
 
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 272 ЦПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня. За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.
 
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
 
Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
 
Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Враховуючи те, що останній день перебігу процесуального строку на звернення до суду з касаційною скаргою в цій справі припав на період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ця обставина могла унеможливити дотримання такого строку заявником за умови надання нею до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду, та могла б бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку.
 
Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22).
 
Воєнний стан є поважною причиною пропуску строків, утім оцінка причин пропуску строку є індивідуальною, у межах справи, яка розглядається. 
 
Сам лише факт запровадження в країні воєнного стану не є безумовним підтвердженням причин поважності пропуску строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, оскільки на території міста Києва та м. Одеси не ведуться активні бойові дії, крім того Верховний Суд здійснює свою роботу у звичному режимі з особливостями запровадженого воєнного стану, серед іншого у заявника наявні альтернативні засоби зв`язку із судом для подання касаційної скарги, а саме шляхом надсилання скарги засобами поштового зв`язку або електронною поштою.
 
Посилання у клопотанні на ту обставину, що адвокат відповідачки вимушений був покинути місце свого проживання в Україні не можуть бути поважною причиною для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки альтернативою реалізації учасником справи своїх прав та обов`язків може відбуватися через представництво її інтересів іншим представником (адвокатом).
 
Тобто заявниця на власний розсуд обирає спосіб реалізації своїх прав та обов`язків, відповідно несе ризики не вчинення, неналежного вчинення своїх процесуальних дій.
 
Разом із цим, обставини, на які посилається представник заявниці, не підтверджуються жодними доказами.
 
Оцінюючи наведені представником заявника обставини пропуску строку на касаційне оскарження, Верховний Суд звертає увагу на те, що у повному тексті оскаржуваної постанови зазначено, що сторони про час, дату, місце та порядок розгляду справи повідомлені належним чином. Розгляд справи у апеляційному суді відбувався з ініціативи ОСОБА_1 . Відтак, заявниця достеменно була обізнана про розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
 
Проаналізувавши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та додані до нього матеріали, Верховний Суд дійшов висновку, що вказане клопотання є необґрунтованим, оскільки заявниця не надала доказів на підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження, не підтвердила факту невиконання апеляційним судом положень статті 272 ЦПК України щодо направлення йому копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, що призвело до отримання копії повного тексту постанови лише у серпні 2023 року. 
 
Крім того, клопотання містить суперечливі доводи, оскільки заявниця зазначає, що дізналась про оскаржуване судове рішення у серпні 2023 року, водночас додає копії заяви про отримання судового рішення та лист суду першої інстанції, які підтверджують отримання копії судового рішення ОСОБА_1 25 липня 2023 року.
 
Тому заявниці необхідно надати докази порушення судом апеляційної інстанції вимог щодо видачі (надсилання) їй копії постанови (довідка суду), а також належно обґрунтувати із підтвердженням доказами перешкод у вчиненні нею процесуальних дій щодо своєчасного отримання копії оскаржуваного судового рішення та уточнити дату отримання копії постанови.
 
Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
 
Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження,  оскільки у порушення вимог пункту 3 частини 4 статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті за подання позовної заяви, скарги.
З позовом до суду ОСОБА_2 звернувся у жовтні 2017 року та заявив позовні вимогу майнового характеру про визнання права власності на частини житлового будинку та одну вимогу немайнового характеру про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом вселення.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у спорах про у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час звернення з позовом, за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1% від ціни позову, але не більше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за вимогу немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону на час подання позовної заяви, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 600,00 грн.
 
Враховуючи те, що заявниця оскаржує судові рішення в частині вирішення вимог майнового та немайнового характеру, то за подання касаційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі, що відповідає сумі: (вартість спірного майна х 1 % + 1 600,00 грн х 0,4 х 200 %).
 
До касаційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 409,60 грн.
 
Виходячи з того, що зі змісту касаційної скарги та доданих матеріалів неможливо встановити ціну позову (зокрема, вартість будинку АДРЕСА_1 ), заявниця за касаційною скаргою повинна самостійно визначити й відповідно обґрунтувати розмір сплаченого судового збору та, у разі необхідності, доплатити судовий збір за подання касаційної скарги на судові рішення в частині майнових вимог.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору до суду слід надати платіжний документ на підтвердження перерахування коштів за вищевказаними реквізитами у передбаченому законом розмірі або документи на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2022 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
 
Якщо заяву про поновлення строку касаційного оскарження не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для його поновлення визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                        І. Ю. Гулейков