ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

21 грудня 2023 року                                                                    м. Чернівці
справа № 727/8677/23
провадження №22-ц/822/946/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.
секретар Факас А.В.
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 09 жовтня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, 
встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.  ОСОБА_3 була його двоюрідною сестрою.  ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 народились в одному будинку по АДРЕСА_1 де проживали до 1958 року, так як мати ОСОБА_3 та мати позивача були рідними сестрами.
З 1 січня 2016 року по проханню  ОСОБА_3 , ОСОБА_2 став постійно проживати в будинку, який належав на праві власності ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , без реєстрації. В 2017 році ОСОБА_3 надала позивачу довіреність на 10 років, якою уповноважила позивача на ведення всіх її справ та управління її господарством. На протязі 7 років та 2 місяців, з січня 2016р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач із двоюрідною сестрою вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, разом харчувались, разом утримували будинок. ОСОБА_2 надавав сестрі фізичну, медичну та матеріальну допомогу, приймав участь в її суспільному житті.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті вона була зареєстрована в будинку за адресою АДРЕСА_1 та була власницею 1/2 цього будинку. Після смерті ОСОБА_3 в спадок залишилася 1/2 будинку за вищезазначеною адресою.
Приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу Холоменюк О.І. відкрита спадкова справа №9/2023, щодо майна померлої ОСОБА_3 . На спадкове майно претендують позивач, який є двоюрідним братом померлої, її двоюрідна сестра ОСОБА_4 відмовилась від спадкового майна на користь ОСОБА_2 , та племінниця померлої ОСОБА_1 .
Оскільки місце проживання позивача було зареєстроване за іншою адресою, ніж місце проживання спадкодавця, то іншого порядку ніж судового, для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, немає. Вказує, що в справі існує спір про право, тому справа повинна розглядатись в позовному провадженні, щодо встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 більш ніж 7 років до її смерті на момент відкриття спадщини.
Просив задовольнити його вимоги та встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 09 жовтня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Встановлено факт, що має юридичне значення, зокрема те, що ОСОБА_2 з 1 січня 2016 року постійно проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 по час смерті останньої.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
          В апеляційній скарзі ОСОБА_3  просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 09.10.2022 року скасувати, ухвалити постанову, якою заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
        В апеляційній скарзі   ОСОБА_3  зазначає, що позивач просив встановити факт постійного місця проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . Ніякої згадки про одну сім`ю із спадкодавицею на час відкриття спадщини, у позовній заяві не має, відсутні і докази на підтвердження цієї обставини. Сам по собі факт постійного місця проживання із спадкодавцем не трансформується у право на спадщину, а отже, не має юридичного значення. А отже, встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не породжує будь-яких правових наслідків для заявника.
Як убачається із долученої до матеріалів справи копії нотаріальної справи, заява ОСОБА_2 про те, що він прийняв спадщину, приватним нотаріусом Холоменюк О. прийнята навіть за відсутності документів, що підтверджують родинні стосунки. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
        ОСОБА_2 подав відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 09 жовтня 2023 року - без змін.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належала 1/2 частина будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №335642373 від 14.06.2020 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану м.Чернівців Західного міжрегіонального управління юстиції 08 березня 2023 року, актовий запис № 543. 
Із відомостей реєстру про реєстрацію місця проживання від 20.03.2023 року № 492258 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .
Із копії довіреності від 30 жовтня 2017 року виданого приватним нотаріусом Холоменюк О.І. встановлено що ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_2  на ведення всіх її справ та управління її господарством. 
Згідно заяви № 32 від 20 березня 2023 року ОСОБА_4 відмовилась від частки у спадщині на користь ОСОБА_2 .
З свідоцтва про поховання, договору-замовлення № 32 на організацію проведення поховання, копій квитанцій судом встановлено, що ОСОБА_2 здійснив організацію поховання ОСОБА_3 .
Згідно акту № 603 від 27.07.2023 року виданого КП «Містосервіс», ОСОБА_2 проживав за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації. 
Згідно копії заповіту від 12 травня 2008 року завіреного приватним нотаріусом Глуговським В.В., ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_5 все своє майно.
судом встановлено, що приватним нотаріусом Холоменюк О.Г. заведена спадкова справа № 9/2023 щодо майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши суддю-доповідача та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказане рішення суду першої інстанції вимогам закону відповідає в повній мірі.
Ухвалюючи рішення, судом першої інстанції встановлено, що метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Позивач в судовому засіданні обґрунтував необхідність звернення до суду з цим позовом в позовному, а не окремому провадженні, вказуючи про намір оспорювати в судовому порядку дійсність вчиненого ОСОБА_3 , на користь відповідача, заповіту
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.
Статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу.
Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України.
У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).
У постанові Верховного Суду у справі № 304/1648/14-ц (провадження №61-6953св18) зроблено висновок, що «для набуття права на спадкування за законом на підставі положень статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю».
Подібні висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 03 травня 2018 року у справі № 304/1648/14-ц, від 20 липня 2020 року у справі №146/1825/18, від 09 квітня 2021 року у справі № 334/9088/15-ц, від 22 квітня 2021 року у справі № 438/1456/18.
Згідно положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.
До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. 
В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. 
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати положення ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом ( постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 457/1853/14-ц (провадження № 61-16272св18).
З метою застосування ст. 1264 ЦК України встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного проживання осіб, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне проживання таких осіб в житлі за однією адресою (адресами), збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування один про одного/надання взаємної допомоги тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин. Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2022 року у справі №361/4744/19 (провадження № 61-2851св22), від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20 (провадження № 61-13801св21).
Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо встановлення факту його постійного проживання з ОСОБА_3 з січня 2016 року до дня її смерті. Відповідач при розгляді справи не заперечувала цього. Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, брали участь у спільних витратах - сплачували комунальні послуги.
       Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення. 
Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.375 ЦПК України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення - без змін. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 09 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 25 грудня 2023 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська 

                                                        І.Н. Лисак