Дата документу 13.11.2023 Справа № 937/3963/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 937/3963/21 Головуючий у 1 інстанції: Ковальова Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/192/23 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2023 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                                       Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 січня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором банківських послуг,

В С Т А Н О В И В:

У грудня 2022 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором банківських послуг.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач 12.07.2018 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, положеннями якої визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають Договір, та зобов`язується виконувати його умови. Крім того, відповідач зазначив в заяві, що просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронно-цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку. Також визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Крім того, підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 20 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, використав кредитні кошти, однак не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 22.12.2021 складає 82 486 гривень 27 копійок.
Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 січня 2022 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором «Мonobank» від 12.07.2018 в розмірі 34 080 (тридцять чотири тисячі вісімдесят) гривень 95 копійок та витрати по сплаті судового збору в сумі 937 (дев`ятсот тридцять сім) гривень 89 копійок.
В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Акціонерне товариство «Універсал Банк» 24.03.2022р. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, та він діє до теперішнього часу.
Станом на час надходження апеляційної скарги територія м. Мелітополя була окупована, тому не малось можливості спрямувати запит про витребування цивільної справи № 937/3963/21. 
Так, наказом голови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 березня 2022 року припинено роботу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.
Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 10 березня 2022 року № 4/0/9-22 територіальна підсудність справ Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області визначена за Томаківським районним судом Дніпропетровської області.
На запит Запорізького апеляційного суду цим судом надана відповідь за вх. № 3043 від 07 вересня 2022, згідно з якою справа № 937/3963/21 з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області до Томаківського районного суду Дніпропетровської області не надходила.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 14 вересня 2022 року № 49/0/9-22, відбулася зміна територіальної підсудності справ, підсудних Мелітопольському міськрайонному суду Запорізької області, яка визначена за Комунарським районним судом м. Запоріжжя.
Оскільки станом на 01 грудня 2022 року вимоги ухвал Запорізького апеляційного суду про витребування справи не виконано, справа до суду не надійшла, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2022р. направлено копії матеріалів апеляційної скарги Комунарському районному суду м. Запоріжжя для відновлення втраченого судового провадження – справи ЄУН № 937/3963/21.

26 червня 2023 року до Запорізького апеляційного суду надійшли матеріали № 937/3963/21 частково відновленого судового провадження.

Між тим, з 26 червня 2023р. по 26 липня 2023р. включно головуючий суддя (суддя-доповідач) Маловічко С.В. знаходилася у щорічній основній відпустці.

В подальшому, ухвалою від 28 липня 2023 року строк оскарження заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 січня 2022 року позивачу був поновлений, оскільки припав на введення воєнного стану на території України, тож у такому разі затримка у подачі апеляційної скарги Акціонерним товариством «Універсал Банк» відбувалася із поважних причин, а апеляційну скаргу було залишено без руху для направлення до суду апеляційної інстанції оригіналу квитанцій  про сплату судового збору в сумі 3 405,00 грн. на рахунок банківської установи, яка уповноважена на його отримання.

15.08.2023р. представником АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» подано квитанцію про сплату судового збору, тобто недоліки апеляційної скарги були виправлені. 

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 серпня 2023 року відкрито провадження за апеляційною скаргою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 31 січня 2023 року, а ухвалою від 17 серпня 2023 року справу призначено до розгляду без виклику учасників у судове засіданнязважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справа є малозначною.

АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» повідомлявся через офіційну електронну адресу.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований в м. Мелітополі, яке наразі є окупованим.

Згідно з відповіддю на запит апеляційного суду Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 24.02.2002 по 29.08.2023 в базі даних не виявлено ( а.с. 165). Тому відповідач вважається повідомленим шляхом публікації оголошення про судову справу на сайті судової влади. 

В апеляційній скарзі банк, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розподілити судові витрати. Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження умов кредитування.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано специфіку відносин між сторонами у справі, які відрізняються від типових кредитних відносин. Так, відповідач висловив свою згоду з тим, що його ознайомлено з Умовами обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту в електронному вигляді у мобільному додатку, що підтверджено його електронним цифровим підписом. Відтак, сторони погодили всі істотні умови договору. Тому суд мав стягнути всю розраховану позивачем заборгованість. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, проте це не перешкоджає апеляційному розгляду за наявними матеріалами справи.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті  369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд  здійснено в порядку письмо-вого провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню.
За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарг без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 12.07.2018 між Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» відкрило  ОСОБА_1 поточний рахунок у гривні та надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 20 000 гривень.

У заяві зазначено, що  ОСОБА_1 згоден з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість  ОСОБА_1 за кредитним договором від 12.07.2018 станом на 22.12.2021 складає 82 486 гривень 27 копійок, в тому числі: за тілом кредиту - 43 579 гривень 27 копійок, за пенею та комісією - 38 906 гривень 99 копійок.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 82 486,27 грн. Однак в цю суму банком було включено відсотки в сумі 9 498,32 грн. та заборгованість за пенею і комісією в сумі 38 906,99 грн., які у анкеті-заяві, підписаній ОСОБА_1 , не є узгодженими складовими кредитних зобов`язань. Отже, в анкеті-заяві не міститься домовленості сторін про сплату відсотків, пені та комісій за користування кредитними коштами, а тому вказані складові заборгованості не підлягають стягненню з відповідача.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 12 липня 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, відповідно до якої виявив бажання на відкриття поточного рахунку в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в гривні на його ім`я.

У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 погоджується з тим, що ця анкета-заява з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує та зобов`язується виконувати його умови. У анкеті-заяві зазначено також, що підписанням цього договору відповідач підтверджує, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку. 
Відповідно до довідки про наявність рахунку, на ім`я ОСОБА_1 у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» був відкритий рахунок та для користування ним видано карту зі строком дії до липня 2024 року ( а.с. 54).
Згідно з довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту, первісно встановлений відповідачу кредитний ліміт у розмірі 15 000 грн. був збільшений до 20 000 грн. ( а.с. 55). 
З розрахунку банку вбачається, що заборгованість  ОСОБА_1 за кредитним договором від 12.07.2018 станом на 22.12.2021 складає 82 486 гривень 27 копійок, в тому числі: за тілом кредиту - 43 579 гривень 27 копійок, за пенею та комісією - 38 906 гривень 99 копійок.
Отже, наявність правовідносин між сторонами у справі є доведеною, зокрема, надання кредитних коштів банком відповідачу та їх використання останнім підтверджується випискою про рух коштів по картрахунку відповідача. Але спір наразі банком продовжується через непогодження з висновком суду в тій частині, що проценти, пеня та комісія не були узгоджені між сторонами як істотні умови договору. 
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 627 та частиною першою статті 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним ( ст. 1055 ЦК України). 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частини першої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин – дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис є одноразовим ідентифікатором, це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
ОСОБА_1 з метою отримання кредитних послуг 12.07.2018 підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг в системі «Monobank», у якій зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.
На підставі укладеного договору відповідач отримав кредитну картку, на яку зарахований кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17 відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014р. (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні. Але у заяві позичальника, підписаній сторонами, ці складові не узгоджені». 
Отже, в анкеті-заяві від 12 липня 2018 року, підписаній ОСОБА_1 , процентна ставка, пеня та комісія не зазначені.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Анкетою-заявою від 12 липня 2018 року, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які викладені на банківському сайті: https://www.Monobank.ua/terms як невід`ємну частину спірного договору та Тарифи користування кредитною карткою «Monobank».
Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», які викладені на банківському сайті https://www.Monobank.ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою «Monobank», в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено дію договору, та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Універсал Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Крім того, надані Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Monobank» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
А тому у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був належним чином ознайомлений і погодився із зазначеними Умовами і правилами.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, комісії і неустойки, надані банком інші документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Також апеляційний суд відхиляє і посилання апелянта на ту обставину, що доказом досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору є Паспорт споживчого кредиту.
Колегія вважає, що Паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання преддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. 
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/123/20.

До того ж, Паспорт споживчого кредиту датований 17.12.2018, тобто належить до проміжних відносин сторін з приводу кредиту «Розстрочка» на три місяці на підставі заяви клієнта № VM1212201865058050 від 17.12.2018, оскільки основні відносини базуються на анкеті-заяві від 12.07.2018р. Але вимог на підставі заяви клієнта від 17.12.2018 банк у позовній заяві до відповідача не пред`являє. 
Вирішуючи питання про розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що стягненню підлягає саме сума неповернутих коштів.
Тож, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, суд правильно виснував, що кредитор має право вимагати їх стягнення в судовому процесі. 
За таких підстав, суд дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку позовні вимоги АТ «Універсал Банк» підлягають частковому задоволенню в сумі 34080,95 гривень, яка становить неповернуті кредитні кошти.
Отже, докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону та фактичним обставинам справи є безпідставними. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» залишити без задоволення.
Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 січня 2022 рокуу цій справі 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 13 листопада 2023 року.

Головуючий:                 С.В. Маловічко 

Судді:                 М.С. Гончар 

Г.С. Подліянова