ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 р. 	Справа № 440/2485/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Ральченка І.М. ,  Чалого І.С. 
за участю секретаря судового засідання  Яковини В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 (суддя І.Г. Ясиновський,  вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 15.09.23) по справі № 440/2485/23
          за позовом     Головного управління ДПС у Полтавській області  
          до     Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчукгаз-постачання"                   
          про стягнення коштів з рахунків платника податків за податковим боргом,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Полтавській області (надалі також - позивач,           ГУ ДПС у Полтавській області) звернулося до суду з позовом  до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчукгаз-постачання" (надалі також - відповідач, ТОВ "Кременчукгаз-постачання") про стягнення коштів з рахунків платника податків за податковим боргом у розмірі 3594463,23 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністрвтивнго суду від 05.09.2023  у задоволенні позовних вимог івдмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління ДПС у Полтавській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсзі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що  за даними ІКП, які обліковується за ТОВ  "Кременчукгаз-постачання" 25.03.2021 поновлено  у поточному  році виключених/скасованих в минулих роках донарахованих штрафних санкцій та відповідно збільшено боргу по штрафних санкціях, нарахованих по податковому повідомленню - рішенню (форма "Н") № 0017195112 від 27.12.2018 в сумі  6987 725,07 грн, на підставі постанови Верховного Суду від 11.02.201 по справі №440/1395/19. Сума грошових зобов`язань по податковому повідомленню - рішенню від 27.12.2018 № 0017195112 є узгодженою та у зв`язку з несплатою у встановлені законодавством строки - 25.03.2021 набули статусу податкового боргу.  Наголошує,  що факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язку платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.є  Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.
Відповідач  правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що   ГУ ДПС у Полтавській області проведено камеральну перевірку даних електронного адміністрування ПДВ за вересень 2017 року за результатами якої складено акт від 28.11.2018 № 12079/16-31-51-12/20071686 /а.с. 20-21/.
На підставі вказаного акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 27.12.2018 № 0017195112, яким засновано штрафну санкцію у розмірі 6987752,07 грн /а.с. 23/.
Не погодившись з податковим повідомлення-рішення від 27.12.2018 № 0017195112 ТОВ “КРЕМЕНЧУКГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” оскаржено в судовому порядку.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі № 440/1395/19 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Полтавській області задоволено, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2019, скасовано та прийнято рішення, яким у задоволенні позову позов ТОВ “КРЕМЕНЧУКГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” до ГУ ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.12.2018 № 0017195112, відмовлено повністю.
Ухвалою Верховного Суду від 10.12.2019 року у справі №440/1395/19 зупинено дію постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “КРЕМЕНЧУКГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Постановою Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 440/1395/19 касаційну скаргу ТОВ “КРЕМЕНЧУКГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” залишено без задоволення, а постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019 - без змін.
З урахуванням часткової сплати сума податкового боргу по податковому повідомленню-рішення від 27.12.2018 № 0017195112 становить 3594463,23 грн.
Згідно ІКП за платником податків рахується заборгованість у розмірі 41290,07 грн по нарахованій пені на податкове повідомлення-рішення від 27.12.2018 № 0017195112.
ГУ ДПС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ “КРЕМЕНЧУКГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” за результатами якої складено акт від 18.06.2019 №794/16-31-14-01-10/20071686 /а.с.24-33/, на підставі якого винесено податкові повідомлення-рішення від 16.07.2019 № 0009471401, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 338,69 грн та № 0009441401, яким збільшено зобов`язання з ПДВ у розмірі 793145,00 грн та застосовано штрафну санкцію у розмірі 396572,50 грн /а.с. 37-38/.
Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням від 16.07.2019 № 0009471401 та від 16.07.2019 № 0009441401 (в частині збільшення зобов`язання з ПДВ у розмірі 680079,00 грн та штрафної санкції у розмірі 340039,50 грн) відповідачем оскаржено їх в судовому порядку.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2021 № 440/456/20 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Полтавській області залишено без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2020, яким позов ТОВ “КРЕМЕНЧУКГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” до ГУ ДПС у Полтавській області задоволено частково, а саме, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.07.2019 № 0009441401 в частині збільшення зобов`язання з ПДВ у розмірі 680079,00 грн та штрафної санкції у розмірі 340039,50 грн - залишено без змін.
З урахуванням судового рішення по справі № 440/456/20 ГУ ДПС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення від 12.05.2022 № 0001610070, яким збільшено зобов`язання з ПДВ у розмірі 113066,00 грн та застосовано штраф у розмірі 56533,00 грн /а.с. 35-36/.
Згідно ІКП за платником податків рахується заборгованість у розмірі 37404,71 грн по нарахованій пені на податкове повідомлення-рішення від 12.05.2022 № 0001610070.
Вважаючи податковий борг за вказаними податковими зобов`язаннями узгодженим, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена позивачем у цій справі вимога про стягнення коштів з відповідача за податковим боргом з податку на додану вартість у розмірі 3594463,23 грн непідтверджена належним розрахунком податкового боргу з урахуванням невиконаного позивачем рішення суду від 30.08.2021 року у справі № 440/3701/21.
Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають приписам чинного законодавства, з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
У відповідності до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
За приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
А відповідно до пункту 59.5 цієї статті, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
За змістом статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.
Визначені вказаними вище податковими повідомленнями-рішеннями податкові (грошові) зобов`язання вважаються узгодженими з моменту їх отримання платником податків та мали бути сплачені відповідачем у строк, визначений абзацом першим пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України.
У зв`язку з несплатою відповідачем податкового (грошового) зобов`язання у визначені Податковим кодексом України строки, на думку позивача дані зобов`язання набули статусу податкового боргу.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 року у справі № 440/3701/21 залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022 року визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Полтавській області щодо нездійснення перерахунку суми штрафу застосованого згідно з податковим повідомленням-рішенням від 27.12.2018 року № 0017195112, відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу XX “Перехідні положення” податкового кодексу України та зобов`язано останнє здійснити відповідний перерахунок /а.с. 89-94/.
Не погодившись з вищевказаними рішеннями судів, позивач оскаржив їх у касаційному порядку. Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику /а.с. 96-99/.
У межах вказаної справи встановлені наступні обставини:
"Як зазначив суд апеляційної інстанції у справі № 440/1395/19, системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
Водночас, 23.05.2020 набрав чинності Закон України від 16.01.2020 №466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон №466-ІХ).
Цим законодавчим актом доповнено підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України пунктом 73.
Так, відповідно до змісту пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до 31.12.2019, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців" від 14.07.2020 №786-IX (далі - Закон №786-IX, набрав чинності 08.08.2020) у підрозділі 2 у пункті 73 ПК України в абзацах першому і другому після слів та цифр "відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу" доповнено словами "та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної", а слова і цифри "до 31.12.2019" замінено словами "до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або"; в абзаці першому цифри і слова "2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень" замінено цифрами і словами "1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень".
Суд зазначає, що такий підхід законодавця загалом відповідає принципу "доброго врядування" і "належної адміністрації" в світлі практики ЄСПЛ.
Так, у пунктах 70-71 рішення у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) ЄСПЛ підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява №33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява №48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), №21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51).
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само).
За змістом наведеної норми законодавцем, який виявив певні недоліки (непропорційність) у механізмі відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, що не надається покупцю товарів, Законом № 466-ІХ чітко закріплено, що пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України підлягає застосуванню до штрафів, нарахованих платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до дати набрання чинності законом № 466-ІХ, за наведених у цій же нормі умов.
Внесення змін Законом №786-IX до наведеної норми підтверджує послідовний підхід законодавця, за яким платники податків звільняються від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними нормами податкового законодавства, за наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України умов.
Вищенаведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного суду від 10.09.2020 у справі № 520/3188/19 та від 15.07.2021 у справі №580/2729/19.
У Рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України дійшов висновку, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.
Зворотна дія нормативно-правового акта у часі (ex post facto) - це дія нового нормативно - правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.
Таким чином, на даний час чинною і такою, що підлягає до застосування, є редакція пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, якою впроваджено ретроактивну (ретроспективну, тобто таку, яка передбачає, що дата вступу в силу та дата набрання чинності акта збігаються, однак він змінює на майбутнє правові наслідки діянь та подій, які мали місце до набрання ним чинності) дію закону у відповідних правовідносинах. А саме - щодо штрафів, нарахованих платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до набрання чинності Законом №466-ІХ за наведених у цій же нормі умов.
Таким чином, з огляду на зміну правового регулювання спірних правовідносин необхідно встановити статус штрафних санкцій, а саме: є вони узгодженні або ні станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", що є ключовими для вирішення цієї справи.
Так, положеннями пункту 56.18 статті 56 ПК України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Отже, за загальним правилом, відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України узгодженими, у випадку звернення платника податків до суду, вважаються грошові зобов`язання з дня набрання рішенням законної сили.
У Законі №466-ІХ (пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України) виділено окремі категорії грошових зобов`язань, які підлягають відкликанню як неузгоджені, водночас запроваджено інший, відмінний від загального, підхід, за яким для цілей цієї норми під неузгодженими грошовими зобов`язаннями розуміються ті, по яких відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві".
Таким чином, для цілей, задекларованих цією нормою, зміст і обсяг поняття неузгодженості має спеціальне призначення і розкривається в дужках, при цьому, воно не відсилає до пункту 56.18 статті 56 ПК України, а конкретизується і становить окремий, відмінний від загального визначення, зміст узгодженості грошових зобов`язань. Отже, застосування загальної дефініції, визначеної пунктом 56.18 статті 56 ПК України, для реалізації права, визначеного пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, законодавцем не передбачено.
Законодавцем для цілей пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України закріплено відмінне від загального (пункт 56.18 статті 56 ПК України) розуміння неузгодженого грошового зобов`язання, а саме: для цілей цієї норми грошове зобов`язання є неузгодженим протягом всієї процедури судового оскарження (без обмеження в суді якої інстанції знаходиться спір) за умови, що грошове зобов`язання за ними не сплачено.
Зазначений правовий висновок щодо застосування норм матеріального права викладено Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 у справі №520/3188/19.
При цьому, відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи викладене, обставини, встановлені постановами Другого апеляційного адміністративного суду та Верховного Суду у справі №440/1395/19, не підлягають додатковому доведенню у цій справі.
Так, зазначеними рішеннями встановлено, що в акті перевірки від 28.11.2018 №12079/16-31-51-12/20071686 зафіксовано порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних за вересень 2017 року на загальну суму ПДВ 17469380,14грн із затримкою до 351 календарного дня, чим порушено пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України. На підставі акта перевірки ГУ ДФС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення від 27.12.2018 №0017195122, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 6987752,07 грн.
З урахуванням вищенаведеного, штрафна санкція, застосована відповідно до оскарженого податкового повідомлення-рішення від 27.12.2018 №0017195122, є неузгодженою, оскільки до 11.02.2021 (прийняття Верховним Судом постанови у справі №440/1395/19) тривала процедура судового оскарження. Також грошове зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 27.12.2018 №0017195122 позивачем не сплачено. Таким чином, наявні підстави для застосування пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності ГУ ДПС у Полтавській області щодо нездійснення перерахунку суми штрафу, застосованого згідно з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Полтавській області від 27.12.2018 №0017195112, відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України та зобов`язання ГУ ДПС у Полтавській області здійснити перерахунок суми штрафу, застосованого до ТОВ "Кременчукгаз-постачання" згідно з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Полтавській області від 27.12.2018 №0017195112, відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України".
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Натомість, контролюючий орган, ігноруючи обов`язковість рішення суду від 30.08.2021 у справі № 440/3701/21 до виконання, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження виконання останнього, посилаючись виключно на вжиття заходів щодо вирішення проблемного питання з метою опрацювання вказаного рішення, а також відсутність на теперішній час технічної можливості для його виконання.
Позаяк і доказів вжиття таких заходів та відсутності на теперішній час технічної можливості для виконання рішення суду від 30.08.2021 у справі № 440/3701/21, що набрало законної сили, суду надано не було.
В той же час, позивачем у детальному розрахунку податкового боргу на підставі якого заявлено вимогу у справі, що розглядається про стягнення коштів з рахунків відповідача на погашення податкового боргу, зазначено про наявність залишку несплаченої штрафної санкції в розмірі 3345838,76 грн на підставі податкового повідомлення-рішення №0017195112 від 27.12.2018, а також про нарахування пені на вказану суму боргу, що, з урахуванням набрання законної сили рішенням суду від 30.08.2021 у справі № 440/3701/21 та не виконання його позивачем, свідчить про очевидну відмінність податкового боргу, який вказує позивач у цій справі та реального податкового боргу відповідача, який після виконання вказаного вище рішення суду позивачем не буде складати вказану суму.
Відтак, заявлення до стягнення суми податкового боргу, який лише сформований позивачем у своїх внутрішніх базах даних, однак не відповідає, з урахуванням рішення суду від 30.08.2021 у справі № 440/3701/21, реальному - є необґрунтованим втручанням у мирне володіння майном відповідача.
В той же час, позивач, після виконання в порядку черговості вимог рішення суду від 30.08.2021 у справі № 440/3701/21, тобто здійснення перерахунку суми штрафу, застосованого до ТОВ "Кременчукгаз-постачання" згідно з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Полтавській області від 27.12.2018 №0017195112, відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України" та здійснення перерахунку сплачених відповідачем поточних платежів за вказаний період та, у разі наявності суми податкового боргу, не позбавлений права звернутися в порядку визначеному чинним законодавством до суду про стягнення коштів з рахунків відповідача на погашення, у разі наявності, відповідного податкового боргу.   
Крім того, відповідно до Ухвали Верховного Суду від 10.12.2019 року у справі №440/1395/19 зупинено дію постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “КРЕМЕНЧУКГАЗ-ПОСТАЧАННЯ” до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.12.2018 №0017195112 до закінчення її перегляду в касаційному порядку. Касаційний перегляд вказаної справи було закінчено 11 лютого 2021 року шляхом прийняття відповідної Постанови Верховного Суду у справі №440/1395/19.
Відтак, податкове повідомлення-рішення від 27.12.2018 №0017195112, як в силу пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, так і в силу положенням пункту 56.18 статті 56 ПК України (з урахуванням Ухвали ВС від 10.12.2019 у справі №440/1395/19 про зупинення дії постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2019 року) станом на час набрання чинності Законом №466-ІХ (23.05.2020) було неузгодженим, а відтак на ТОВ "Кременчукгаз-постачання" поширюється пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.     
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  заявлена позивачем у цій справі вимога про стягнення коштів з відповідача за податковим боргом з податку на додану вартість у розмірі 3594463,23 грн непідтверджена належним розрахунком податкового боргу з урахуванням невиконаного позивачем рішення суду від 30.08.2021 року у справі № 440/3701/21.
Як наслідок, суд наголошуючи на зобов`язанні ГУ ДПС у Полтавській області здійснити перерахунок суми штрафу, застосованого до ТОВ "Кременчукгаз-постачання" згідно з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Полтавській області від 27.12.2018 №0017195112, відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, що не виконано позивачем станом на час звернення до суду із цим позовом та станом на час прийняття рішення у справі, не може вважати заявлену в межах даної справи суму податкових зобов`язань - узгодженою.
Враховуючи викладене, є вірними висновки суду про відсутність  підстав для задоволення позову та стягнення податкового боргу з відповідача.
Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, судова колегія також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській  області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 по справі № 440/2485/23  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    І.С. Чалий   	
Постанова складена в повному обсязі  27.12.23.