Справа № 127/3108/23
Провадження № 22-ц/801/2427/2023
Категорія: 101
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року	Справа № 127/3108/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.
з участю секретаря судового засідання: Кахно О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 127/3108/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Вінницька міська рада, Державний нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Наталія Станіславівна про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2023 року про залишення без розгляду, постановлена у складі судді Гуменюка К. П., -
встановив:
В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з травня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Вимоги заяви мотивовано тим, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_2 , яка належала померлій. На момент смерті ОСОБА_3 заявник постійно проживала з нею однією сім`єю протягом останніх 8 років, так як остання потребувала постійного догляду.
02 грудня 2021 року заявник звернулась до Другої Вінницької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив їй у видачі, у зв`язку з тим, що факт прийняття спадщини, відповідно до ст. 1264 ЦК України, не підтверджено.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, залишено без розгляду. Роз`яснено заявнику та заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах, у порядку встановленому законом.
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права. 
Від учасників справи відзиви на апеляційну скаргу не надходили.
В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_1  -  ОСОБА_4   апеляційну скаргу підтримала просила суд її задовольнити на підставі доводів викладених у апеляційній скарзі.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до приписів частини першої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що з обставин справи вбачається спір про право, який повинен розглядатись на загальних підставах.
Колегія суддів погоджуються з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).
На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Як встановлено судом із матеріалів справи, що квартира АДРЕСА_2 , належить по частці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заінтересована особа ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 , який доводиться їй батьком, 24 січня 2007 року звернулась до Першої Вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 15 грудня 2006 року, у справі № 2-4908/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_2 визначено додатковий строку до 01 лютого 2007 року для подання заяви про прийняття спадщини.
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 листопада 2023 року, здійсненого судом, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30 жовтня 2023 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на частку квартири АДРЕСА_2 .
Як вже зазначалось, що в судовому засіданні представником заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвокатом Федик Ю.Ю категорично заперечувались доводи заяви про те, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 з травня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи зазначене вище, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що за наведених обставин вбачається спір про право, який повинен розглядатись на загальних підставах.
Частиною 4 статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Відповідно до положень ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність між сторонами спору про право, що відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України є підставою для залишення заяви без розгляду.
Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для позивача, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява N 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 367; 368; 374; 375; 381; 382; 383; 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       
Головуючий:  І.В. Міхасішин

Судді: М.В. Матківська

В.В. Сопрун