Справа № 761/32556/23                                                              Головуючий в суді І інстанції - Циктіч В.М.
Провадження № 33/824/5325/2023                                                                        Головуючий - Олійник В.І. 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
20 листопада 2023  року                                                                            м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Карташової Карини Ігорівни - захисника ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. 
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн 80 коп.
Згідно постанови судді ОСОБА_2 28.08.2023 року приблизно о 17 год. 14 хв., керуючи автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Глибочицькою у м. Києві, виїжджаючи з прилеглої території, не надав перевагу у русі автомобілю «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по проїзній частині, внаслідок чого відбулось зіткнення та пошкодження вказаних транспортних засобів.
Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.2 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, за що статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
Не погоджуючись з постановою суду Карташова К.І. - захисник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі Карташова К.І. - захисник ОСОБА_2 просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.
Вказує, що судом першої інстанції було поверхнево розглянуто дану справу та не було здійснено повного та всебічного дослідження обставин справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при виїзді з прилеглої території водій має надати перевагу в русі перед проїзної частиною виключно пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній. Правилами дорожнього руху не передбачено надання переваги в русі нерейковим транспортним засобам, що рухаються не по проїзній частині, а по трамвайній колії.
Вказує, що трамвайна колія не відноситься до проїзної частини та не призначена для руху нерейкових транспортних засобів, а лише з дотриманням певних умов дозволяє виїзд та рух по ній. Таким чином, підстави для складання протоколу відносно ОСОБА_2 були відсутні, адже останній не був зобов`язаний згідно Правил дорожнього руху, зокрема п.10.2. Правил дорожнього руху, надавати перевагу нерейковому транспортному засобу «MITSUBISHI PAJERO», що рухався трамвайною колією.
За даних обставин та виходячи з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, можна зробити висновок, що порушення правил дорожнього руху, інкриміновані водієві ОСОБА_2 не стали причиною даного ДТП, напроти, спричинення пошкоджень транспортним засобам відбулось з інших причин, настання яких не залежало від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в діях якого відсутній причинний зв`язок з наслідками, що настали.
Тому, ОСОБА_2 не мав можливості уникнути ДТП та її наслідків, оскільки зіткнення відбулось вже після того як останній виїхав на проїзну частину, перед якою він попередньо надав перевагу у русі транспорту, та після виїзду на трамвайну колію. Натомість водій транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO», який рухався по трамвайній колії, мав технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом виконання ним вимог пп.б) п.2.3. Правил дорожнього руху.
Будь-яких належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, а один протокол про адміністративне правопорушення та схема місця ДТП, складені з порушеннями, самі по собі не можуть бути достатніми доказами для встановлення вини ОСОБА_2 , оскільки вина правопорушника повинна підтверджуватись сукупністю доказів.
Однак, звертає увагу апеляційного суду, що при визнанні ОСОБА_2 винним у скоєнні ДТП, Шевченківським районним судом міста Києва зазначені обставини не були враховані.
Суд першої інстанції повністю проігнорував доводи представника ОСОБА_2 в частині не визначення Департаментом патрульної поліції елементу дорогу, на якому сталося ДТП, що у свою чергу є основним для кваліфікації порушення за п.10.2. Правил дорожнього руху та визнання вини особи при встановленні факту ненадання переваги у русі.
Також зазначає, що судом не надано оцінку доводам про невідповідність Схеми місця ДТП фактичному місцю ДТП (прим. трамвайна колія), що підтверджується фотоматеріалами, наявними у справі.
Більше того, на підставі неправдивих свідчень потерпілого, без перевірки їх доказами - фотоматеріалами місця ДТП, суд встановив «факт» лише часткового руху транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO» по трамвайній колії, шо не відповідає дійсним обставинам.
3 невідомих представнику причин Шевченківським районним судом міста Києва встановлено здійснення ОСОБА_2 розвороту, але ні в тексті письмових пояснень, ні в судовому засіданні не заявлялось про здійснення наведеного маневру. Натомість стверджувалось, що ОСОБА_2 здійснював поворот ліворуч.
Наголошує, що ОСОБА_2 не мав змоги уникнути ДТП з об`єктивних причин. Вбачається, що у цій ситуації він під час руху дотримувався Правил дорожнього руху, враховуючи інтенсивність руху, стан проїзної частини та обстановку, що склалася на дорозі, переконуючись, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим.
Апелянт стверджує, що ДТП сталася через порушення водієм транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO» п.п.2.3 б) Правил дорожнього руху, які виразились у тому, що він не був уважним та не врахував дорожньої обстановки, та рухаючись трамвайною колією не надав дорогу транспортному засобу ОСОБА_2 , що завершував поворот, внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до пошкодження їх транспортних засобів.
У момент ДТП ОСОБА_2 перетнув вже 2 полоси проїзної частини, визначені для руху автомобілів в одному напрямку і знаходився на трамвайній колії, відповідно у нього була перевага для закінчення повороту, і відповідно водій транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO» повинен був надати йому можливість закінчити поворот.
Крім того, особою що складала Протокол та схему місця ДТП, додану до нього, вказаних вимог не було дотримано. Зокрема, Протокол та схему місця ДТП складено без коректного  визначення елементу дороги (проїзна частина/трамвайна колія). Транспортний засіб «MITSUBISHI PAJERO», що рухався трамвайною колією всіма 4-ма колесами (підтверджується фотоматеріалами місця ДТП) зафіксовано на схемі як такий, що перебував на трамвайній колії лише лівою частиною транспортного засобу. Разом з тим, в Протоколі взагалі відсутнє визначення елементу дороги, на якому сталося ДТП.
Також, на схемі місця ДТП не визначено назви об`єктів зображених на схемі (прим. трамвайної колії), сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям, що позбавляло суд можливості встановити факт вчинення дій учасниками ДТП для його уникнення та встановлення вини особи, що притягається до відповідальності.
В апеляції зазначено, що з огляду на те, що складення та оформлення даної справи про адміністративне правопорушення виконано не належним чином, а зазначені вище недоліки та неповнота не можуть бути усунені в суді, дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заслухавши думку всіх учасників ДТП та їх представників, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга  Карташової К.І. - захисника ОСОБА_2. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Як вбачається з матеріалів справи та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №526928,  ОСОБА_2 28.08.2023 року приблизно о 17 год. 14 хв., керуючи автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Глибочицькою у м.Києві, виїжджаючи з прилеглої території, не надав перевагу у русі автомобілю «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по проїзній частині, внаслідок чого відбулось зіткнення та пошкодження вказаних транспортних засобів.
Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 10.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року 
№1306, і вчинив адміністративне правопорушення, за що статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а саме: порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, винуватість його доведена матеріалами справи, тому він повинен нести адміністративну відповідальність за статтею 124 КУпАП.
Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погоджується.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).
Відповідно до п.2.3 «б» ПДР водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно з п.1.10 ПДР прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.
Пунктом 10.2 ПДР визначено, що виїжджаючи на дорогу з прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по ній.
Враховуючи дані обставини, суд вірно вбачав в діях водія ОСОБА_2 порушення п.10.2 ПДР України, які призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди, а тому суд вірно вважав, що  ОСОБА_2  вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Винуватість ОСОБА_2  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 28.08.2023 року, серії ААД         №526928;
- схемою ДТП від 28.08.2023 року;
- письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди;
- фотознімками ДТП.
Під час апеляційного розгляду сторона захисту вказала, що вину у порушенні інкримінованих  ОСОБА_2  пункту ПДР України не визнає та заперечує. 
З матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_2 , який здійснював маневр виїзду з прилеглої території на проїзну частину, мав переконатись у відсутності на дорозі, на яку він виїжджав, транспортних засобів, яким він може утворити перешкоду своїм маневром, а у разі їх наявності, пропустити їх, і лише після цього здійснити задуманий маневр.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що Шевченківський районний суд міста Києва дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту порушення водієм   ОСОБА_2 вимог п.п.2.3 (б), 10.2 ПДР України.
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта, що ДТП сталася внаслідок створення аварійної обстановки з боку водія іншого автомобіля. Такі доводи не підтверджуються жодними доказами та не відповідають матеріалам справи.
Наведені докази у своїй сукупності не спростовуються доводами апеляційної скарги, а отже вказують на факт вчинення  ОСОБА_2  адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, вважає, що  постанова судді є законною і підстав для її зміни не вбачається.
 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Карташової Карини Ігорівни - захисника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП  -  залишити без змін..
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського 
апеляційного суду                                                                                       В.І. Олійник