Справа № 461/2225/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р. 
Провадження № 22-ц/811/2375/23         Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       11 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Ванівського О.М.
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.
розглянувши у місті Львові питання про ухвалення додаткового рішення з ініціативи суду у справі за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 – адвоката Луки Т.М. на рішення Галицького районного суду м.Львова від 11 липня 2023 року та ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 11 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Першої Львівської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Романчук - Василик Вікторії Вікторівни про визнання заповіту недійсним,-
                        ВСТАНОВИВ:

       В провадженні Львівського апеляційного суду перебувала цивільна справа за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 – адвоката Луки Т.М. на рішення Галицького районного суду м.Львова від 11 липня 2023 року та ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 11 липня 2023 року.
       Постановою Львівського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року апеляційні скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Луки Т.М. залишено без задоволення.
       Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 11 липня 2023 року та рішення Галицького районного суду м.Львова від 11 липня 2023 року залишено без змін.       
       Ухвалюючи постанову, апеляційний суд не вирішив заяву представника ОСОБА_2 про розподіл судових витрат на правову допомогу.
       Оскільки, ОСОБА_2 подав заяву в судовому засіданні 13 листопада 2023 року, та сторона позивача висловила свої заперечення з приводу вказаної заяви, тому відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України немає необхідності у виклику учасників справи, розгляд заяви проводиться судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
       Згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
       Згідно з ч.1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою .
       Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
       Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
       Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
       Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
       Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
       Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
       Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
       За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
       Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
       Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
       Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
       Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
       Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
       Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
       Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
       При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
       Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
       Матеріалами справи встановлено, що між  ОСОБА_2 та адвокатом Маланюком М.М. 06 листопада 2023 року було укладено договір про надання правничої допомоги.
       Пунктом 3.1. Договору, сторони погодили, що вартість послуг адвоката по даному Договору становить 10000грн. 
       Окрім цього, відповідачем також надано довідку на підтвердження внесення оплати адвокату та детальний опис робіт.
       Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6ст. 137 ЦПК України).
       Представник ОСОБА_1 – адвокат Лука Т.М. заперечував щодо заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, вважав, що заявлений розмір є завищеним.
       Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
       Враховуючи, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Луки Т.М. залишено без задоволення, колегія суддів не вбачає підстав для відмови чи зменшення витрат на правову допомогу, які поніс відповідач.
       Відтак, колегія суддів приходить до переконання, що з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 10000грн.
       Керуючись ст. 270 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,- 

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  10000грн. витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Головуючий :                                                 Ванівський О.М.

Судді:                                                         Цяцяк Р.П.

                                                               Шеремета Н.О.