ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/2545/22                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 грудня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                      Оксененка О.М.,
суддів:                                                            Аліменка В.О.,
                                                                 Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Окремо - контрольного пропускного пункту «Київ» військова частина НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Окремо - контрольного пропускного пункту «Київ» військова частина НОМЕР_1 , в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині невиплати позивачеві, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань за 2021 рік та зобов`язати відповідача виплатити таку матеріальну допомогу; 
- визнати протиправною бездіяльність ОКПП «Київ» в/ч НОМЕР_1 в частині виплати позивачу допомоги на оздоровлення у 2021 році та зобов`язати нарахувати та виплатити позивачеві неоплачену допомогу на оздоровлення за 2021 рік; 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві на день звільнення - 19.11.2021, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки з 2018 по 19.11.2021 та зобов`язати нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки з 2018 по 19.11.2021; 
- визнати протиправною бездіяльність ОКПП «Київ» в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 21.11.2018 по листопад 2021 року включно та зобов`язати нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення за вищевказаний період; визнати протиправними дії відповідача, що полягають у невиплаті позивачеві додаткової доплати до заробітної плати за роботу в період карантину з 2020 по 19 листопада 2021 року та зобов`язати нарахувати та виплатити додаткову доплату до заробітної плати в період карантину за період з 2020 року по 19.11.2021; 
- визнати протиправною бездіяльність ОКПП «Київ» в/ч НОМЕР_1 щодо непроведення з позивачем повного розрахунку при звільненні та зобов`язати йому нарахувати у день виключення із списків частини (19.11.2021) грошову компенсацію за не отримане речове майно, а також зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію за не отримане речове майно, а також зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію за не отримане речове майно; 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення повного розрахунку з позивачем при звільненні, а саме: щомісячної суми виплат грошової компенсації за харчування в період з 21.11.2018 по 19.11.2021 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві не отриману грошову компенсацію за харчування в період з 21.11.2018 по 19.11.2021; 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення повного розрахунку з позивачем при звільненні, а саме: виплати для нього підйомної допомоги на кожного члена сім`ї, хто переїхав разом із позивачем на нове місце проходження служби, щомісячної суми виплат грошової компенсації в період з 21.11.2018 по 19.11.2021 та зобов`язати відповідача нарахувати позивачу грошову компенсацію, виплатити підйомну допомогу на кожного члена сім`ї, хто переїхав разом із ним на нове місце проходження служби; 
- здійснити виплату щомісячної суми грошової компенсації за період з 21.11.2018 по 19.11.2021; 
- стягнути з відповідача середнє грошове забезпечення заявника за час затримки розрахунку при звільнені з 19.11.2021 по день ухвалення рішення у справі та набрання рішення суду законної сили.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху. 
Запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, а саме надати: оригінал позовної заяви із усіма додатками до неї у кількості екземплярів, що відповідає кількості учасників процесу. 
У подальшому, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року    позовну заяву   повернуто позивачу.
Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву, оскільки долучені додатки до позовної заяви були належним чином засвідчені, при цьому у відповідності до статті 94 КАС України законодавцем передбачено право суду витребувати у сторони оригінал доказу або у разі неможливості оглянути його в суді за участю сторін.
На думку скаржника, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху було витребувано від позивача оригінал позовної заяви разом з відповідними додатками, що і було здійснено, тому повернення у даному випадку є передчасним. 
Згідно частини другої ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час подання апеляційної скарги) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, та надано десятиденний строк для усунення недоліків вказаної позовної заяви.
У подальшому, ухвалою Київського окружного адміністративного суду суду від 22 червня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки надані позивачем копії документів на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року не можуть вважатися письмовими доказами, тому наслідком неусунення виявлених судом недоліків позову, є повернення позовної заяви позивачеві згідно частини четвертої   ст. 169 КАС України.
Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
У частині п`ятій ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вимоги, які застосовуються до позовної заяви.
Так, згідно пункту 5 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві зазначаються: обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із посиланням на докази, що підтверджують вказані обставини.
У відповідності до частини четвертої статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
У силу вимог пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
За правилами частини першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Таким чином, залишення скарги без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення недоліків апеляційної скарги та дотримання порядку її подання.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 16.05.2023 було направлено на адресу представника позивача 17 травня 2023 року elena.antonesku@gmail.com.
На виконання вимог вказаної ухвали представником позивача 22 травня 2023 року надіслана заява про усунення недоліків разом з позовною заявою з доданими документами з аналогічним примірником позовної заяви для відповідача.
Тобто, представником позивача на усунення недоліків було подані всі необхідні документи на виконання вимог ухвали від 16.05.2023.
Втім, на думку Київського окружного адміністративного суду, оскільки представником позивача до позову додано копії документів, які не містять належних відміток про засвідчення копій, передбачених п. 5.26 ДСТУ 4163-2020, а саме слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії, відтак судом першої інстанції 22 червня 2023 року винесено ухвалу про повернення позовної заяви.
Однак, відсутність лише формулювання «згідно з оригіналом» на додатках до позову не може слугувати беззаперечною підставою для повернення позовної заяви. 
Суд апеляційної інстанції також не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви з тих мотивів, що додані до позовної заяви документи не засвідчені належним чином з урахуванням положень ДСТУ 4163-2003, оскільки зазначене не було підставою для залишення позовної заяви без руху згідно з мотивувальної частини ухвали Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2023.
Колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі суд позбавлений можливості надати оцінку тим чи іншим доказам та заявленим вимогам, з`ясувати достатність доказів для вирішення справи, їх належність та допустимість, 
При цьому повернення позову з формальних підстав унеможливлює доступ особи до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.   
Окрім того, суд не позбавлений можливості в ході подальшого судового розгляду витребувати оригінали відповідних доказів у разі наявності обгрунтованого сумніву у їх достовірності.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви 22 червня 2023 року є передчасним.
Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1   ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За правилами частини третьої ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року - скасувати, а справу № 320/2545/22 направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко

Судді                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                            В.П. Мельничук