Дата документу 20.12.2023 Справа № 334/8704/23

Запорізький апеляційний суд

Єдиний унікальний № 334/8704/23                         Головуючий у 1-й інстанції: Ретинська Ю.І.
Провадження № 22-ц/807/2447/23                         Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,  Остащенко О.В.,    	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: первісний стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариство з обмеженою відповідністю «Кампсіс Фінанс», приватний виконавець Проценко Дмитро Юрійович, боржник:  ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником, відритому на підставі виконавчого напису, заінтересовані особи: первісний стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариство з обмеженою відповідністю «Кампсіс Фінанс», приватний виконавець Проценко Дмитро Юрійович, боржник: ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що на виконані у приватного виконавця Проценка Дмитра Юрійовича перебуває виконавче провадження №63963304, відкрите 21 грудня 2020 року на підставі виконавчого напису №5776 вчиненого 04 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» суми боргу у розмірі 36 685 грн. 

15 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (далі по тексту – ТОВ «Вердикт Капітал») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» (далі по тексту – ТОВ «Кампсіс Фінанс») було укладено Договір №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №823154.

30 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі по тексту – ТОВ «Дебт Форс») було укладено Договір №30-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Капсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №823154. 

На підставі вищевикладеного, ТОВ «Дебт Форс» просило суд його заяву про заміну сторони стягувача його правонаступником задовольнити. Замінити вибулого Стягувача: ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису № 5776 вчиненого 04 грудня 2020 року приватним нотаріусом, який є Буждиганчук Євдокія Юріївна про стягнення боргу з боржника яким є ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2023 року відмовлено у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в прядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Дебт Форс» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2023 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Скаржник посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21, яка зробила висновок про те, що рішення судів попередніх інстанції, які здійснили висновок про розгляд заяви про заміну стягувача на правонаступника повинно бути в межах юрисдикції адміністративних судів не можна вважати законними й обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Таким чином, скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява підлягає розгляду в адміністративному судочинстві, у зв`язку з чим вважає, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, а тому ухвала підлягає до скасування, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи, будучи належним чином відповідно до норм процесуального законодавства повідомленими про дату, час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи суду не надали.
       
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи. 

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженні у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає, встановленими: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає. 

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Ухвала суду про відмову у відкритті провадження у справі мотивована тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а її розгляд відноситься до юрисдикції адміністративного судочинства.
        Ухвала суду першої інстанції вимогам закону не відповідає, оскільки судом допущено порушення норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали.
Судом встановлено, що 04 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною вчинено виконавчий напис № 5776 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» суми боргу у розмірі 36 685 грн.

Відповідно до Постанови приватного виконавця Проценка Дмитра Юрійовича про відкриття виконавчого провадження від 21 грудня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 63963304 щодо примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису приватного нотаріуса №5776 виданий 04 грудня 2020 року. За яким Стягувач: ТОВ «Вердикт Капітал», Боржник: ОСОБА_1 (а.с.4). 

Відповідно до копії Договору №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 15 лютого 2023 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (далі по тексту – ТОВ «Вердикт Капітал») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» (далі по тексту – ТОВ «Кампсіс Фінанс»), відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №823154 (а.с.9-11).

Відповідно до Додатку №4 до Договору №15-02/03 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15 лютого 2023 року Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за вказаним договором відступлення від 15 лютого 2023 року, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс», від Первісного кредитора до Нового кредитора переходять Права Вимоги Заборгованості до Боржників і Новий кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей. Реєстр Боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов Договору №15-02/23, будь яких зауважень до зазначеного реєстру немає (а.с.12).

Відповідно до Реєстру боржників до Договору №15-02/03 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15 лютого 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс» (новий кредитор) Право Вимоги заборгованостей до боржників кредитора на умовах передбачених зазначеним договором згідно наступного реєстру боржників, в якому за номером 1587 за Кредитним договором №823154 де боржником є ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 2219,47 (пеня) (а.с.13). 

Відповідно до Договору №30-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 30 травня 2023 року, укладений між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі по тексту – ТОВ «Дебт Форс»), ТОВ «Капсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №823154 (а.с.14-16). 

Відповідно до Витягу з Додатку №3 до Договору №30-05/23 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 30 травня 2023 року ТОВ «Кампсіс Фінанс» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Дебт Форс» (новий кредитор) Право Вимоги заборгованостей до боржників кредитора на умовах передбачених зазначним договором згідно наступного реєстру боржників, в якому за номером 726 за Кредитним договором №823154 де боржником є ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 32 770,97 грн, з них: сума заборгованості за основним зобов`язанням – 30 013,59 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами – 1 848,29 грн, пеня – 909,09 грн (а.с.17). 
Як встановлено в частині першій статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
При цьому, ураховуючи вимоги, закріплені в частині другій статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Отже, з позицій цивільно-процесуального регулювання відносин щодо підсудності справ, які виникають з виконавчого провадження принципово значення набуває факт встановлення: рішення суду чи іншого органу перебуває на виконанні, суду першої інстанції, який розглянув цивільну справу та місця виконання судового рішення.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Положеннями частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до частин першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
За вимогами статті 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.
Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе зазначити, що Велика Палата Верховного Суду при розгляді питання про розмежування юрисдикції чітко визначає, що онтологічні основи його вирішення полягають у критеріях розмежування судової юрисдикції, тобто передбачених законом умовах, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, якими є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), від 27 жовтня 2020 року у справі № 635/551/17 (провадження № 14-79цс20).
Оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, можна зробити такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Врегулювання цього питання саме нормами ЦПК України обумовлено відсутністю спору між стороною виконавчого провадження та виконавцем, що свідчить про відсутність потреби в задіяні суду адміністративної юрисдикції, оскільки сторона виконавчого провадження не оспорює його рішень, дій чи бездіяльності, бо вирішення вказаного питання перебуває поза межами компетенції виконавця. Однак саме цивільний суд спроможний кваліфіковано встановити, чи є правонаступником заявник, який просить замінити собою попереднього учасника виконавчого провадження.
За таких обставин Велика Палата Верховного Суду дійшла до правового висновку, що рішення судів попередніх інстанцій не можна вважати законними й обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
При цьому, з урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі № 280/456/20 (провадження № К/9901/32676/20) та від 22 липня 2019 року у справі № 822/1659/18 (провадження № К/9901/63678/18),про те, що заява про заміну сторони виконавчого провадження, подана щодо виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, повинна розглядатись у порядку адміністративного судочинства.
Вищезазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, суд першої інстанції при розгляді заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником дійшов до помилкового висновку про те, що заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На підставі викладеного, та враховуючи фундаментальний принцип безперешкодного доступу до правосуддя, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до п. 1 ст. 6, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постановлена судом першої інстанції ухвала від 10 листопада 2023 року не може залишатись в силі та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, тобто порушення норм процесуального права.
Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії апеляційним судом не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»  – задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2023 року у цій справі скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повна постанова складена 21 грудня 2023 року.
Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.	Маловічко С.В.