ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року 
м. Київ

справа № 160/1550/21
адміністративне провадження № К/990/2130/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А., 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в касаційній інстанції адміністративну справу № 160/1550/21
за позовом  ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Офіс Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення і наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
за касаційною скаргою Дніпропетровської обласної прокуратури на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Прокопчук Т.С., суддів Шлай А.В.,   Кругового О.О.
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог 
1.          У лютому 2021 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:
-          визнати протиправним та скасувати рішення другої кадрової комісії № 28 від 23.11.2020 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора» щодо неуспішного проходження атестації прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 ;
-          визнати протиправним та скасувати наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 1078к від 24.12.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч.1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30 грудня 2020 року;
-          поновити ОСОБА_1 з 31.12.2020 на посаді прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області або на рівнозначній посаді, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України;
-          стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 30.12.2020 по дату винесення судового рішення;
2.          На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про те, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем без конкретної законодавчої підстави для звільнення позивача, в той час, як п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру», на який міститься посилання у спірному наказі, як на підставу звільнення, передбачено три окремі підстави для звільнення прокурора, а саме: ліквідація органу прокуратури, реорганізація органу прокуратури та скорочення кількості органів прокуратури. Водночас, станом на день звільнення позивача були відсутні всі передбачені п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» підстави для звільнення. Крім того, ОСОБА_1 зазначав, що відповідачем грубо порушено його права, як працівника, що передбачені Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), а саме: відповідач не попереджав позивача про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці до цього. Також позивач посилався на те, що в день проходження іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора він погано себе почував, що могло вплинути на результати іспиту, у зв`язку із чим він після складання іспиту звертався до другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) з заявою, в якій просив надати йому можливість повторно скласти іспит через погіршення стану здоров`я під час його складання, однак, жодної відповіді на цю заяву він не отримав. 
3.          Крім цього, позивач зазначав про те, що рішення про його звільнення відповідач прийняв під час тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними медичними документами, в той час, як ч.3 ст.40 КЗпП України прямо заборонено звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. 
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
4.          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
5.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач за результатами складання іспиту, набрав 65 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, встановленого пунктом 4 розділу ІІ Порядку № 221, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність рішення другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 28 від 23.11.2020 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора».
6.          Також суд дійшов висновку про те, що наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 24.12.2020р.№1078к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», виданий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні, отже, суд відмовив і у задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_1 , а також і у задоволенні похідних від цієї позовної вимоги вимог про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
7.          Крім того судом були визнані безпідставними доводи позивача відносно порушення відповідачем вимог частини 3 статті 40 КЗпП України через те, що рішення про звільнення ОСОБА_1 відповідач прийняв під час тимчасової непрацездатності позивача, оскільки питання звільнення прокурора під час тимчасової непрацездатності згідно з п.19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ врегульовано спеціальним законодавством, яким заборони щодо такого звільнення не встановлено.
8.          Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року у справі №160/1550/ 21 скасовано та ухвалено постанову, якою позов задоволено частково: змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури з 30 грудня 2020 року на 13 січня 2021 року. В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року залишено без змін.
9.          Суд апеляційної інстанції, з посиланням на частину 3 статті 40  КЗпП України, мотивував своє рішення тим, що відсутні законні підстави для звільнення позивача до закінчення терміну його перебування на лікарняному, відновлення прав позивача може бути здійснено зміною дати звільнення з посади з 30.12.2020 на 13.01.2021. У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції та змінив дату звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури, а в іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року залишив без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення в цій частині відсутні. 
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
10.          Не погоджуючись із постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Дніпропетровська обласна прокуратура подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
11.          Обґрунтовуючи наявність підстав для касаційного оскарження, касатор посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
12.          Касатор у касаційній скарзі посилається на те, що при ухваленні судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови не враховано висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 23 вересня 2022 року у справі №560/2666/20, від 28 вересня 2022 року у справі №200/5716/20-а, від 17 травня 2022 року у справі №440/2802/20, від 23 червня 2022 року у справі №420/9167/20 стосовно звільнення прокурора під час лікарняного або в період тимчасової непрацездатності з урахуванням абзацу 6 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ.
13.          Скаржником зазначено, що  висновок суду апеляційної інстанції про застосування до спірних правовідносин загальних засад трудового законодавства є помилковим, оскільки питання пов`язані із проходженням прокурорами публічної служби урегульовані спеціальними законодавчими актами.
ІV. Позиція інших учасників справи
14.          Позивач правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу не скористався.
V.          Рух справи у суді касаційної інстанції
15.          Ухвалою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів: Радишевської О.Р., Уханенка С.А., від 25 січня 2023 року  відкрито касаційне провадження за скаргою Дніпропетровської обласної прокуратури на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року.
16.          Касаційне провадження відкрито на підставі  пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
17.          Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року справу призначено до розгляду  у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 12 жовтня 2023 року.
VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
18.          Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 відповідно до наказу Генерального прокурора від 04.10.2019 № 180к з 08.10.2019 призначений на посаду прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області.
19.          Верховною Радою України 19.09.2019 прийнято   Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" №113-ІХ, який, окрім іншого, передбачав обов`язкове проходження атестації діючими працівниками органів прокуратури України.
20.          Позивач 08.10.2019 подав заяву Генеральному прокурору України про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та намір пройти атестацію.
21.          За результатами проведення 29.10.2020 першого етапу атестації прокурорів другою кадровою комісією прийнято рішення № 28 від 23.11.2020 про неуспішне проходження позивачем атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, який набрав 65 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту.
22.          Позивач 23.11.2020 звернувся до голови кадрової комісії з заявою про повторне складання зазначеного іспиту у зв`язку із тим, що під час проходження тестування 29.10.2020 у нього погіршилося самопочуття. Вказана заява була розглянута 16.01.2021, в задоволенні заяви відмовлено.
23.          Наказом прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури № 1078к від 24.12.2020 згідно рішення другої кадрової комісії ОСОБА_1 на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» звільнено з посади прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та органів прокуратури з 30.12.2020. 
24.          Відповідно до листка непрацездатності серії АДЮ № 757087 позивач з 28.12.2020 по 12.01.2021 перебував на лікарняному.
VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ 
25.          Конституція України.
Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
26.          Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України)
Частина 2 статті 2 КАС України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
27.          Статтею 4 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) установлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
28.          Законом № 1697-VII забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема, щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.
29.          Законом № 113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (діє з 25 вересня 2019 року) запроваджено реформування системи органів прокуратури, у зв`язку із чим до Закону № 1697-VII були внесені зміни.
30.          Статтею 14 Закону № 1697-VII у зв`язку із внесенням до неї змін Законом № 113-ІХ передбачено скорочення кількості прокурорів органів прокуратури.
31.          Зокрема, змінами, унесеними законодавцем, установлено, що загальна чисельність прокурорів органів прокуратури становить не більше 10 000 осіб. Приведення у відповідність із вимогами статті 14 Закону України «Про прокуратуру» кількісного складу органів прокуратури здійснюється, крім іншого, шляхом проведення атестації на виконання вимог Закону № 113-ІХ.
32.           У тексті Закону № 1697-VII слова Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури замінено відповідно словами Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, окружні прокуратури.
33.          Згідно з пунктом  7 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.
34.          Пунктом 10 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ установлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.
35.          В силу приписів пункту 19 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав:
1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;
2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури;
3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію;
4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.
36.          Абзацом 6 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ встановлено, що перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність, у відпустці чи у відрядженні до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту. Указані в цьому пункті прокурори можуть бути звільнені з посади прокурора також і на інших підставах, передбачених Законом України «Про прокуратуру».
37.          Відповідно до частини 3 статті 40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за   пунктом 5   цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.
VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
38.          Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
39.          З огляду на викладені приписи статті 341 КАС України, Суд здійснює перегляд судового рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів касаційної скарги.
40.          Касаційне провадження у цій справі відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
41.          У касаційній скарзі скаржник стверджує, що судом апеляційної інстанції не враховані висновки у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 23 вересня 2022 року у справі №560/2666/20, від 28 вересня 2022 року у справі №200/5716/20-а, від 17 травня 2022 року у справі №440/2802/20, від 23 червня 2022 року у справі №420/9167/20, стосовно звільнення прокурора під час лікарняного або в період тимчасової непрацездатності з урахуванням абзацу 6 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ. 
42.          У вказаних справах Верховний Суд відхилив доводи позивачів про протиправність їх звільнення у період перебування на лікарняному, оскільки відповідно до абзацу 6 пункту 19 Розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність, у відпустці чи у відрядженні до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту.
43.          Як встановлено судом апеляційної інстанції у цій справі, із змісту оскаржуваного наказу № 1078к від 24.12.2020 вбачається, що позивача звільнено з посади прокурора з 30.12.2020, в той час як він з 28.12.2020 по 12.01. 2021 перебував на лікарняному, що підтверджено листком непрацездатності серії АДЮ №757087.
44.          Суд апеляційної інстанції, з посиланням на частину 3 статті 40  КЗпП України, дійшов висновку про відсутність законних підстав для звільнення позивача до закінчення терміну його перебування на лікарняному.
45.          Колегія суддів Верховного Суду уважає такий висновок суду апеляційної інстанції неправильним, з огляду на наступне.
46.          За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
47.          Аналогічна позиція неодноразово була висловлена і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31 січня 2018 року у справі № 803/31/16, від 30      липня 2019 року у справі № 804/406/16, від 08 серпня 2019 року у справі № 813/150/16.
48.          В силу приписів абзацу 6 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність, у відпустці чи у відрядженні до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту.
49.          Отже, питання звільнення прокурора під час тимчасової непрацездатності відповідно до пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ урегульовано спеціальним законодавством, яким заборони щодо такого звільнення не встановлено. У зв`язку із цим, положення КЗпП України не підлягають застосуванню до правовідносин щодо звільнення прокурора під час перебування його на лікарняному, оскільки такі правовідносини врегульовані спеціальним законодавством.
50.          Ураховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача щодо порушення відповідачем вимог частини 3 статті 40 КЗпП України через те, що рішення про звільнення ОСОБА_1 відповідач прийняв під час тимчасової непрацездатності позивача.
51.          Колегія суддів Верховного Суду погоджується з доводами касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції при вирішенні питання звільнення позивача у період тимчасової непрацездатності неправильно застосовано норми матеріального права та не враховано існуючу правозастосовчу практику Верховного Суду, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, яке підлягає скасуванню.
52.          Підсумовуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що судом першої інстанції ухвалене законне та обґрунтоване рішення, помилково скасоване судом апеляційної інстанції, колегія суддів Верховного Суду відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України уважає за необхідне скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити частково.
2. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року в справі                    № 160/1550/21 скасувати.
3. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року в справі          № 160/1550/21 залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                      О. В. Кашпур          
Судді:                                                                                 О.Р. Радишевська
                                                                                С.А. Уханенко