ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року	Львів	Справа № 460/16380/23 пров. № А/857/15615/23	

  Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П., 
суддів –                                                            Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року у справі №460/16380/23 (головуючий суддя Гресько О.Р., м. Рівне) за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

       ВСТАНОВИВ:

07 липня 2023 року Рівненським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо незарахування періодів роботи позивача з 05.05.2004 по 14.03.2015 на посаді водія легкового автомобіля та начальника зміни на підприємствах ЗАО «МонАрх і О» та ООО «МонАрх и Б»; зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи на посаді водія легкового автомобіля та начальника змін на підприємствах ЗАО «МонАрх и О» та ООО «МонАрх и Б» з 05.05.2004 по 14.03.2015; зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії з врахуванням страхового стажу за періоди роботи з 05.05.2004 по 14.03.2015.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що підставою для неврахування до страхового стажу періодів роботи на території російської федерації слугувала обставина припинення участі рф в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Вважає, що відповідач протиправно не зараховано до його страхового стажу періоди роботи на посаді водія легкового автомобіля та начальника змін на підприємствах ЗАО «МонАрх и О» та ООО «МонАрх и Б» з 05.05.2004 по 14.03.2015.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 05.05.2004 по 14.03.2015 на посадах водія та начальника зміни на підприємствах ЗАО «МонАрх і О» та ООО «МонАрх и Б». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на посадах водія та начальника змін на підприємствах ЗАО «МонАрх и О» та ООО «МонАрх и Б» з 05.05.2004 по 14.03.2015. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням страхового стажу за періоди роботи на підприємствах ЗАО «МонАрх и О» та ООО «МонАрх и Б» з 05.05.2004 по 14.03.2015. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у розмірі 1073,60 грн. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що страховий стаж за спірні періоди роботи позивача (російська федерація) відповідно до законодавства російської федерації має бути підтверджений на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації. Водночас, обов`язковою умовою для включення зазначених вище періодів роботи, яка виконувалась на території російської федерації, до страхового стажу є сплата страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації за цей період. Проте, позивач не підтвердив страховий стаж за спірний період відомостями індивідуального (персоніфікованого) обліку та не надав доказів сплати страхових внесків за цей період до пенсійного фонду російської федерації. Згідно акту перевірки від 07.12.2021 №4789 нарахування і сплата страхових внесків на обов`язкове пенсійне забезпечення за період з 2004 по 2006 в ЗАО «МонАрх и О» не проводилося. Відомості за період з 2006 по 2015 про сплату внесків не надходили.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено у справі незначної складності, суд апеляційної інстанції в порядку ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
29.05.2023 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із адвокатським запитом в якому просив повідомити причини неврахування до страхового стажу позивача періодів роботи на посаді водія легкового автомобіля та начальника змін, здобутого на підприємствах ЗАО «МонАрх и О» та ООО «МонАрх и Б» з 05.05.2004 по 14.03.2015. 
У відповідь на адвокатський запит Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило, що зарахування до страхового стажу з 1 січня 2004 року періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилася трудова діяльність. З 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області надіслано запит від 14.09.2021 № 1700-0205-8/37791 на проведення акту перевірки довідок про заробітну плату за періоди роботи з 2004 по 2015 рік в ЗАО «МонАрх и О» та ООО «МонАрх и Б». Згідно акту перевірки від 07.12.2021 №4789 нарахування і сплата страхових внесків на обов`язкове пенсійне забезпечення за період з 2004 по 2006 в ЗАО «МонАрх и О» не проводилося. Відомості за період з 2006 по 2015 про сплату внесків не надходили. Враховуючи зазначене до страхового стажу та заробітної плати позивача не зараховано періоди роботи за 2004-2015 роки, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до відповідних фондів на території рф за вказану особу.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено   Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, (далі Закон № 1058-IV).
Відповідно до положень   ст. 1 Закону № 1058-IV   страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим   Законом   і за який сплачено страхові внески; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до   закону   сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього   Закону.
Згідно з ч. 1   ст. 24 Закону № 1058-IV   страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього   Закону   за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим   Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2   статті 24 Закону № 1058-IV).
Згідно з ч. 4   ст. 24 Закону № 1058-IV   періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим   Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 1   ст. 4 Закону № 1058-IV   встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на   Конституції України, складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно ч. ч. 3, 4   ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII   (далі - Закон № 1788), пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.
У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому   Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).
Згідно   ст. 72 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII   (далі - Закон № 1788), при обчисленні середньомісячного заробітку працівникам за роботу за межами України враховується заробітна плата, яку вони одержували перед виїздом (статті 64-67), або за їх вибором заробіток, що визначається відповідно до   статті 73 цього Закону, а за умови сплати в цей період внесків до Пенсійного фонду України - на загальних підставах.
Відповідно до п. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі Пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Дана Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлено чи буде встановлено законодавством держав - учасниць Угоди (крім пенсій, охоплених спеціальними системами пенсійного забезпечення).
Статтею 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою. Розмір пенсії за Угодою обчислюють із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
Відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав - учасниць Співдружності незалежних держав і держав, які входили до складу колишнього СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14   січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Частиною другою статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, рф, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до   ст. 48 Кодексу законів про працю,   ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі-Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що за результатами розгляду документів, доданих позивачем до позовної заяви, встановлено, що до страхового стажу позивача зараховано не всі періоди його роботи, зокрема не зараховано період роботи за 2004-2015 роки.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі дії пенсійного органу протиправними, з огляду на таке.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження трудового стажу роботи водієм та начальником зміни в ЗАО «МонАрх і О» та ООО «МонАрх и Б» російської федерації з 05.05.2004 до 14.03.2015, позивачем подано трудову книжку серії НОМЕР_1 та вкладиш в трудову книжку серії НОМЕР_2 , які підтверджують роботу позивача на цих підприємствах.
Крім цього, позивачем долучено довідки ЗАО «МонАрх і О» та ООО «МонАрх и Б» російської федерації за № 2, 3 від 15.03.2015 та довідку без номера та дати про заробітну плату за період з 2004 року до 2015 року (а. с. 20, 21, 22).
Крім цього, згідно акту Головного управління Пенсійного фонду російської федерації у м. Москві та Московській області від 07.12.2021 № 4789, яка направлена на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області пенсійним органом російської федерації, ОСОБА_1 працював в ЗАО «МонАрх і О» російської федерації з 2004 по 2006 роки, а довідка без номера та дати про заробітну плату за період з 2004 року по 2006 рік, достовірна і підтверджена особовими рахунками (а. с. 42-43).
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріалами справи підтверджено стаж роботи позивача водієм та начальником зміни в ЗАО «МонАрх і О» та ООО «МонАрх и Б» російської федерації з 05.05.2004 до 14.03.2015.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач покликається на те, що за період роботи позивача з 2004 по 2006 роки, страхові внески в Пенсійний фонд російської федерації не відраховувались, що підтверджується актом Головного управління Пенсійного фонду російської федерації у м. Москві та Московській області від 07.12.2021 № 4789.
Разом з тим суд апеляційної інстанції зауважує, що до 01.01.2012 громадяни України, які тимчасово перебували на території російської федерації не були застрахованими особами по обов`язковому пенсійному страхуванні.
Таким чином, страхові внески на обов`язкове пенсійне страхування з виплат на користь позивача не нараховувалися, у зв`язку із відсутністю такої вимоги в законодавстві російської федерації.
З вищенаведених підстав, посилання відповідача на відсутність сплати внесків та на правомірність незарахування спірних періодів роботи позивача в ЗАО «МонАрх і О» та ООО «МонАрх и Б» російської федерації, є безпідставними. 
Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач протиправно не врахував періоди роботи позивача в ЗАО «МонАрх і О» та ООО «МонАрх и Б» російської федерації з 05.05.2004 до 14.03.2015, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області – залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року у справі №460/16380/23 – без змін.    
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук