П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/4911/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Дмитришена Руслана Миколаївна 
Суддя-доповідач -  Моніч Б.С.   
06 грудня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Моніча Б.С. 
суддів:  Кузьмишина В.М.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання винити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та зобов`язання нарахувати та виплатити відповідну допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що станом на день виключення його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , його вислуга років становила 10 років 07 місяці 22 дні, що давало йому право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII, проте відповідач протиправно не виплатив йому вказану допомогу.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 при звільненні одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, згідно із частиною 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого лейтенанта Вячеслава Семенова Державної прикордонної служби України від 19.04.2021 №159 ОС був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Вислуга років станом на дату виключення його із списків особового складу військової частини становить в календарному обчисленні 08 років 4 місяці 19 днів, в пільговому обчислені - 02 роки 03 місяці 03 дні. Загальна вислуга становить 10 років 07 місяців 22 дні, що підтверджується витягом із наказу 19.04.2021 №159 ОС та довідкою від 21.12.2022 (а.с. 10, 13 відповідно).
При звільненні ОСОБА_1 Військовою частиною НОМЕР_1 не було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повних 10 років служби.
На звернення позивача щодо виплати до Військової частини, остання повідомила про відсутність правових підстав для виплати такої допомоги, оскільки його вислуга років на дату виключення із списків особового складу становила 08 років 4 місяці 19 днів.
Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату йому одноразової допомоги, на що відповідач листом від 22.12.2022 повідомив, що підстав для виплати немає, оскільки його вислуга на виключення зі списків особового складу військової частини становила 08 років 4 місяці 19 днів. 
Вважаючи вказані дії протиправними та такими, що порушують його права, позивач звернувся з позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що вислуга років позивача на час звільнення становила понад 10 років, а тому останній набув права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під застосованим у частині другій статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" терміном "вислуга років" слід розуміти лише вислугу років у календарному обчисленні. 
Пільгове зарахування відповідних періодів служби до вислуги років передбачено лише для цілей обчислення вислуги років для призначення пенсії.
Скаржник вказує, що жодної бездіяльності в діях прикордонного загону немає. оскільки невиплата одноразової грошової винагороди пов`язана із відсутністю достатніх підстав, передбачених чинним на момент звільнення законодавством. 
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із положеннями ч. 3 ст. 25 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" №661-IV від 03.04.2003, військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Частиною 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 211-ХІІ від 20.12.1991 (далі- Закон № 2011-ХІІ) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" № 393 від 17.07.1992 установлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.
Згідно з положеннями пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 558 від 25.06.2018 (далі - Інструкція № 558), військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).
Відповідно до ч. 3 ст. 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що правова позиція щодо застосування приписів п. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII неодноразово викладалася у постановах Верховного Суду, зокрема, від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2104/17, від 24 листопада 2020 року у справі № 822/3008/17, від 21 квітня 2021 року у справі № 380/2427/20, від 27 травні 2021 року у справі № 1.380.2019.005965, від 19 травня 2022 року у справі № 580/3392/20, від 26 липня 2023 року у справі № 200/17688/21.
Так, відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду, правова норма п. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII не містить вказівки на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше саме календарних років вислуги.
Отже, термін "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. 
При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є наявність вислуги 10 років і більше.
Судом встановлено, що вислуга років позивача на час виключення його із списків особового складу військової частини становить в календарному обчисленні 08 років 4 місяці 19 днів, в пільговому обчислені - 02 роки 03 місяці 03 дні. Загальна кількість становить 10 років 07 місяців 22 дні, що підтверджується витягом із наказу 19.04.2021 №159 ОС та довідкою від 21.12.2022 (а.с. 10, 13 відповідно).
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки у ОСОБА_1 на момент звільнення з військової служби, є більше 10 років вислуги років, позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Щодо покликання апелянта, на застосування до спірних правовідносин, пункту 1 розділу 9 Інструкції № 558, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними, оскільки з огляду на пріоритетність законів над підзаконними актами, при визначені права у військовослужбовця на отримання при звільненні грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, застосуванню до спірних правовідносин, підлягає саме п. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII, а не п. 1 розділу 9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з дослідженням усіх основних питань, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Кузьмишин В.М.    Залімський І. Г.