ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2023 року
м. Київ
Справа № 747/612/17
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/4823/81/23
Провадження № 51 - 6106 км 21
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
            
головуючого                       ОСОБА_1 ,    
суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 , 
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,                                  
            
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017270260000180 від 15 червня 2017 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глибока Талалаївського району Чернігівської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що на підставі ст. 89 КК України судимості не має,
за ст. 263 ч. 1 КК України,
за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, - ОСОБА_7 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Талалаївського районного суду Чернігівської області від 08 липня 
2021 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 263 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 14 716 гривень 70 копійок процесуальних витрат за проведення судових експертиз.
Прийнято рішення щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він наприкінці квітня 2014 року біля болота урочища «Співаківка» неподалік 
с. Березівка Талалаївського району Чернігівської області знайшов карабін Маузер моделі К 98, що є вогнепальною зброєю в працездатному стані, який переніс до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого дозволу до вилучення 16 серпня 2017 року працівниками поліції в ході проведення обшуку.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 за його апеляційною скаргою скасовано, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, закрито за недоведеністю його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
Ухвалено процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 
14 716 гривень 70 копійок віднести за рахунок держави.
Прийнято рішення щодо речових доказів.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Указує на безпідставність висновків апеляційного суду про недоведеність умислу ОСОБА_6 на вчинення кримінального правопорушення та наявність підстав для закриття кримінального провадження. Зазначає, що апеляційний суд необґрунтовано відхилив висновки судових експертиз від 
01 вересня 2017 року № 1125 про те, що карабін є вогнепальною зброєю в працездатному стані, придатною до проведення пострілів, та від 14 серпня 
2018 року № 56/57/18-31/2231/18-34 про належність частин карабіну до вогнепальної зброї. Вважає, що суд апеляційної інстанції порушив принцип безпосередності дослідження доказів, оскільки не допитав експерта 
ОСОБА_8 , який надав висновок від 01 вересня 2017 року № 1125, про проведення дослідження щодо придатності карабіну до стрільби та не врахував показання експерта, надані в суді першої інстанції. Указує на те, що висновки про відсутність умислу у ОСОБА_6 на вчинення кримінального правопорушення та його необізнаність про придатність зброї для стрільби в ухвалі належним чином не обґрунтовані. Зазначає, що апеляційний суд не надав належної оцінки та не взяв до уваги дані відеозапису до протоколу обшуку від 16 серпня 2017 року, в ході якого у ОСОБА_6 було вилучено карабін. Вважає, що у ОСОБА_6 був умисел на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого 
ст. 263 ч. 1 КК України.
Заперечень на касаційну скаргу прокурора від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні вважала касаційну скаргу прокурора обґрунтованою і просила її задовольнити. 
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до 
ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту положень ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому 
статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.
Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводи свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.  
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).
Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.
Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні  кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження (ст. 417 КПК України).
Згідно з вимогами ст. 284 ч. 1 п. 3 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Приймаючи рішення про скасування обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 та закриття кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дотримався зазначених вимог закону.
Мотивуючи своє рішення, суд апеляційної інстанції зазначив, що факт можливості здійснення пострілів з карабіну Маузер моделі К 98, вилученого у ОСОБА_6 , був встановлений експертами, проте обвинувачений не знав про це і не міг знати, оскільки він пострілів не здійснював, а стан знайденої ним зброї свідчив про те, що це лише залишки від зброї, непридатні до стрільби. Таким чином, аргументи ОСОБА_6 про те, що він не знав про придатність частини зброї до стрільби та вважав знайдене сувеніром, який показував сусідам, заслуговують на увагу. 
Суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 94 КПК Україниу судовому засіданні перевірив зібрані під час досудового розслідування та судового провадження докази, на які посилалася сторона обвинувачення, оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності, навів детальний аналіз досліджених доказів, у тому числі: - показанням самого ОСОБА_6 ; - даним, які містяться в протоколі обшуку від 18 серпня 2017 року за місцем проживання ОСОБА_6 з додатками до нього, а саме відеозаписом слідчої дії, в ході якого працівниками поліції було вилучено карабін Маузера моделі К 98; - висновок     експерта від 01 вересня 2017 року № 1125 та висновок комплексної судової експертизи зброї та експертизи матеріалів, речовин та виробів від 14 серпня 
2018 року № 56/57/18-31/2231/18-34; - показання експерта ОСОБА_8 , які він надав у суді першої інстанції; - речовий доказ - карабін Маузер моделі К 98 зразка 1924 року калібру 7,62 мм.
Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, у тому числі є вогнепальна зброя (крім гладкоствольної мисливської).
Вогнепальна зброя (крім гладкоствольної мисливської) - зброя, в якій снаряд (куля, шрот) приводиться в рух миттєвим звільненням хімічної енергії заряду (пороху або іншої пальної суміші). Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, є всі види бойової, спортивної, нарізної мисливської зброї, нетипова зброя, кустарно виготовлені чи перероблені, а також історичні зразки зброї - гармати, міномети, кулемети, автомати, карабіни, гвинтівки, пістолети та револьвери тощо.
Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, характеризується прямим умислом.
У випадках, коли для вирішення питання про те, чи є відповідні предмети зброєю, а також для з`ясування їх придатності до використання за цільовим призначенням потрібні спеціальні знання, у кримінальному провадженні слід призначати експертизу з проведенням її у відповідних експертних установах. 
Для з`ясування лише придатності предмета до використання за цільовим призначенням достатньо участі спеціаліста.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Дослідивши безпосередньо докази та врахувавши всі конкретні обставини зазначеного кримінального провадження, у тому числі обставини виявлення та зберігання ОСОБА_6 зазначеного карабіну, який ОСОБА_6 викопав із землі та зберігав як сувенір, а також вік карабіну зразка 1924 року, зовнішній вигляд та технічний стан знахідки, яка покрита корозією, має зігнутий ствол, суд апеляційної інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про недоведеність прямого умислу ОСОБА_6 на вчинення незаконного придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, та про наявність підстав для закриття кримінального провадження на підставі 
ст. 284 ч.1 п. 3 КПК України.
За доводами касаційної скарги не вбачається процесуальних порушень при  дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків апеляційного суду про недоведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 не знаходить.
Керуючись ст. ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, - ОСОБА_7 - без задоволення.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                          ОСОБА_3