ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року	Львів	Справа № 460/20131/23 пров. № А/857/18384/23	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                         Хобор Р.Б.,
суддів                                                                              Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року про  повернення позовної заяви, постановлену суддею Недашківською К.М. у м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 460/20131/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області  про про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

                                                             В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17.07.2018;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, згідно з статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17.07.2018.
15 серпня 2023 року Рівненський окружний адміністративний суд прийняв ухвалу, якою позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17.07.2018 по 15.02.2023 та зобов`язання нарахувати та виплатити доплату до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат згідно з статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17.07.2018 по 15.02.2023 – повернув позивачці.
Приймаючи цю ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, пропустила шестимісячний строк звернення до суду з позовною заявою, визнавши неповажними підстави для поновлення строку звернення до суду, зазначені в заяві про поновлення строку звернення до суду.
Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржила позивачка, яка просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка зазначає, що про порушення свого права дізналась із  листа відповідача від 08.02.2023 року № 4207-780/Я-02/8-1700/23, у якому відповідач  відмовив позивачці у проведенні пенсійних виплат. . 
Тому позивачка вважає, що суд порушив норми процесуального права, невірно застосувавши строк звернення до суду з позовом.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Апеляційний суд встановив те, що 23.08.2023 року позивачка звернулася із позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17.07.2018 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити доплату до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати згідно з статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17.07.2018.
Суд встановив, що позивачка щодо частини позовних вимог пропустила шестимісячний строк звернення до суду без поважних причин та повернув позовну заяву позивачці в частині позовних вимог.
Згідно з частинами першою - другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а висловила наступну правову позицію щодо строків звернення до суду:
1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.
Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Апеляційний суд встановив те, що суд першої інстанції не встановив конкретної дати, коли  позивачка дізналась, чи повинна була дізнатись про порушення своїх прав.
Тому, на переконання апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про те, що позивачка пропустила шестимісячний строк звернення до суду з позовною заявою, і підстави для поновлення строку звернення до суду, зазначені в заяві про поновлення строку звернення до суду, є неповажними, є передчасним.
Відповідно до частини першої статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою у зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані норми не передбачають можливості повернення позовної заяви в частині позовних вимог, тому суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву в частині позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, та помилково повернув позовну заяву в частині позовних вимог.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги підставними та  такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати а справу направити на продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 320, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року про повернення позовної заяви у справі № 460/20131/23 скасувати та прийняти постанову, відповідно до якої справу № 460/20131/23 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Постанова складена 25.12.2023 року