ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/10326/22	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбича В.Л. 	
Провадження № 22-ц/817/941/23 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Хома М. В., Храпак Н. М., 
з участю секретаря - Іванюта О.М. 
сторін:
представника апелянта — ОСОБА_1 ,
позивача — ОСОБА_2 ,
представника позивача — ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу № 607/10326/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2023 року (постановлену суддею Дзюбич В.Л.) про призначення посмертної медичної судово-психіатричної експертизи у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третя особа – Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:
В серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним.
В обґрунтування заявлених вимог позивачка, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_7 . У день смерті батька, відразу після його поховання, адвокат Скарлош М.Ю. - Ходань повідомив, що її покійний батько склав заповіт на все майно в користь ОСОБА_6 , яка є відповідачкою у даній справі.
Позивачка вказала, що оскільки вона є єдиним спадкоємцем ОСОБА_7 за законом першої черги, даний заповіт порушує її права та законні інтереси. Крім того, 23 січня 2004 року попередній заповіт її батька складений саме на користь позивачки та передбачав розпорядження батька на випадок смерті про перехід до неї усіх його майнових прав та майна.
04 березня 2022 року позивачка звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (копія заяви долучається). На момент звернення Державний нотаріус Темнікова Л.Г. уже відкрила спадкову справу № 75/2022 за заявою відповідачки ОСОБА_6 . Нотаріус повідомила, що 15 жовтня 2020 року її батько підписав заповіт, яким зробив наступне розпорядження на випадок своєї смерті: «Все належне мені майно, де б воно не знаходилося та з чого не складалося, а також все те, на що я за законом матиму право, заповідаю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Позивачка вказала, що заповіт, посвідчений від імені ОСОБА_7 15 жовтня 2020 року за реєстраційним номером 3505 приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Береш С.М. на користь ОСОБА_6 є недійсним з підстав, визначених ч.1 ст.225 ЦК України, оскільки внаслідок своєї хвороби, а саме стійкого хронічного психічного захворювання ОСОБА_7 станом на момент посвідчення спірного заповіту не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.
У зв`язку з наведеним просила суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 , який посвідчений 15 жовтня 2020 року за реєстраційним номером 3505 приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Береш С.М. на користь ОСОБА_6 .
14 липня 2023 року в судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Магди О.О. просили призначити у справі посмертну медичну судово-психіатричну експертизу з метою визначення психічного здоров`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в момент складання 15 жовтня 2020 року заповіту на користь ОСОБА_6 , який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш С.М. за № реєстру 3505. На вирішення експертизи просили поставити наступні питання:
- чи страждав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , психічним захворюванням станом на 15 жовтня 2020 року ?
- чи міг ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 15 жовтня 2020 року повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Проведення експертизи доручити Комунальному некомерційному підприємству «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2023 року заяву про призначення експертизи задоволено та призначено посмертну медичну судово-психіатричну експертизу.
На вирішення експертів поставлено наступні питання:
- чи хворів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , психічним захворюванням станом на 15 жовтня 2020 року ? Якщо так, то яким саме ?
- чи міг ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 15 жовтня 2020 року усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ?
- чи міг ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час складання заповіту 15.10.2020 року, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ?
Проведення експертизи доручено експертам Тернопільської філії судово–психіатричної експертизи Державної установи «Інститут психіатрії, судово–психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України».
Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.
У розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи №607/10326/22, які експертам при проведенні експертизи брати до уваги у повному об`ємі.
Витрати пов`язані із оплатою проведення експертизи покладено на ОСОБА_2 .
Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_6 подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що в порушення вимог п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України ОСОБА_2 не зазначила в позовній заяві оригінали доказів, які є в наявності у неї та в яких осіб є інші докази, а тому надані позивачкою докази є недопустимими і не можуть прийматися судом.
Крім того, додані до матеріалів справи стороною позивача копії усіх документів засвідчені штампом із надписом «згідно з оригіналом», дата підпис без ініціалів та прізвища особи, яка засвідчує копію, відтак, слід вважати, що копії усіх доданих до матеріалів справи стороною позивача документів не засвідчені належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, відповідно до положень пункту 5.27 Національного стандарту «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ від 01.09.2003 №4163-2003. Тобто, подані копії документів не відповідають вимогам ст.95 ЦПК України, а тому в розумінні 78 ЦПК України не підлягають прийняттю судом.
Зазначає, що в деяких поданих позивачкою документах відсутня інформація про їх завірення особою, допущені помилки в прізвищі пацієнта та викладені іноземною мовою.
Також на думку апелянта, виписка з історії хвороби №202008110856 від 11.08.2020 року до 17.08.2020 року не є належною за формою первинної облікової документації.
Таким чином, що не можуть бути дослідженні експертом матеріали справи, а саме всі копії документів, що надані стороною позивача, в тому числі:
- магнітно-резонансна томографія головного мозку від 12.08.2020 року медична документація Форма № 028/о заведена наказом МОЗ України від14.02.2012 р. № 110 ТОВ Клініка Медгарант Лікар рентгенолог - Губенко Г. В.
- копія виписки з історії хвороби № 202008110856 за період з 11.08.2020 року до 17.08.2020 року, стаціонарне лікування.
- магнітно-резонансна томографія головного мозку, датована 18.07.2023 року, медична документація Форма № 028/0.
Крім того, судом першої інстанції не було вжито заходів для з`ясування обставин щодо вибору експертної установи, а також не з`ясовано в сторони відповідача питання, роз`яснення яких потребує висновку експерта.
У зв`язку з наведеним просила суд скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2023 року.
18 жовтня 2023 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Відзив мотивований тим, що медичні довідки та документи, які знаходяться в матеріалах судової справи №607/10326/22, що завірені медичними установами і скріплені мокрими печатками та штампами, дають можливість всебічно та об`єктивно дослідити суть позовних вимог. Сторона відповідача вважає, що оригінали медичних документів непотрібні для повного, об`єктивного та всебічного дослідження, при цьому звертаючи увагу на нечіткі порушення, сторона відповідача вдалася до продукування надмірного формалізму, що суперечить основним принципам та засадам судочинства.
Звертає увагу суду на те, що стороною позивача повністю виконано норми ст.ст.78, 83, 95 ЦПК України, надано суду першої інстанції оригінали усіх документів, які зазначені у апеляційній скарзі стороною відповідача. 
Крім того, позивачем, як фізичною особою, яка користується конституційними правами людини та громадянина, не порушено норми та стандарти ДСТУ 4163-2020 Національний стандарт України державна уніфікована система документації, «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації» Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2020, оскільки цей Стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи, зокрема органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, а не на документи, які підписують фізичні особи.
У зв`язку наведеним просить апеляційну скаргу залишити без змін.
20 жовтня 2023 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника позивачки — ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Відзив мотивований тим, що подаючи відповідь на відзив та долучаючи до нього ряд документів, якими він обґрунтовується, позивачка діяла на підставі п.3 ст.179, п.1 ч.5 ст.178 ЦПК України. Відхиляти прийняття цих доказів на тій підставі, що вони долучені до матеріалів справи разом з відповіддю на відзив, а не з окремим клопотанням про долучення цих доказів, суд першої інстанції не мав процесуальних підстав. Більше того, на стадії підготовчого судового засідання, коли суд першої інстанції вирішував питання про прийняття відповіді на відзив та долучених до нього доказів, присутній у судовому засіданні представник відповідачки адвокат Майка А.Б. не висловлював своїх заперечень щодо неналежності даних доказів.
Крім того, покликання апелянтки та судову практику, сформовану Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 року по справі №916/2024/20 є некоректним, оскільки у вказаній постанові йдеться про подання документів юридичними особами, які є учасниками справи. Крім того, у цитованій постанові йдеться про неможливість перевірити відповідність копії оригіналу, що не зробив суд першої та апеляційної інстанції, у той час як суд касаційної інстанції позбавлений такої процесуальної можливості.
Звертає увагу на те, що норма закону передбачає підставою для відхилення доказу не формальні ознаки, як то відсутність ініціалів особи, яка посвідчила копію, а неспроможність особи надати суду оригінал доказу у той час, коли протилежна сторона або суд ставить під сумнів вірність фотокопії певного письмового доказу.
Згідно з нормою статті 103 ЦПК України учасники справи мають право при призначенні експертної установи висловити свої побажання та поставити питання, які бажають дослідити експертним шляхом. Відповідачку ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_1 суд першої інстанції жодним чином не обмежував у даному праві. Як вбачається з журналу судового засідання суд неодноразово відкладав вирішення питання про призначення екпертизи, в тому числі і за клопотанням сторони відповідачки. При цьому, ОСОБА_6 та її представник мали достатньо часу для того, щоб висловитись щодо експертної установи та поставити додаткові питання на її вирішення. Своїм процесуальним правом сторона відповідача не бажала скористатись.
У зв`язку наведеним просить апеляційну скаргу залишити без змін.
В судовому засіданні представник апелянта — адвокат Майка А.Б. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.
Позивач та її представник — адвокат Магдич О.О. проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
У силу вимог ст.105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2023 року призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Тернопільської філії судово–психіатричної експертизи Державної установи «Інститут психіатрії, судово–психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України».
Згідно п.5 ч.1 ст.252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.
У відповідності до вказаної норми судом на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Враховуючи те, що предметом даного позову є визнання заповіту, який посвідчений від імені ОСОБА_7 15 жовтня 2020 року, недійсним з підстав, визначених ч.1 ст.225 ЦК України (внаслідок стійкого хронічного психічного захворювання ОСОБА_7 ), суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, а тому обґрунтовано призначив проведення посмертної судово-психіатричної експертизи та зупинив провадження у даній справі.
Доводи апелянта про те, що у документах, які подані позивачем, відсутня інформація про їх завірення особою, допущені помилки в прізвищі пацієнта та викладені іноземною мовою, колегія суддів відхиляє, оскільки на даній стадії розгляду суд не дає оцінки доказам по суті справи.
Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не було вжито заходів для з`ясування обставин щодо вибору експертної установи, а також не з`ясовано в сторони відповідача думки щодо формулювання питань для експертизи суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки місцевий суд неодноразово відкладав вирішення питання про призначення екпертизи, в тому числі і за клопотанням сторони відповідачки, однак ОСОБА_6 та її представник не бажали скористатись своїм процесуальним правом висловлення думки щодо експертної установи та поставлення додаткових питань на вирішення експертизи, оскільки заперечували проти проведення вказаної експертизи.
Інші доводи апеляційної скарги стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали також є безпідставними.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст.367, 368, 375, 381-384 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 — залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2023 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Дата складення повного тексту постанови — 17 листопада 2023 року.

Головуючий                                                                        О.З. Костів
Судді:                                                                                Н.М. Храпак
                                                                                       М.В. Хома