Постанова
Іменем України 
 
04 жовтня 2023 року
м. Київ
 
справа № 607/6176/21
провадження № 61-11250св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач), суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»,
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
третя особа за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», яка підписана представником Ессел Аліною Ігорівною, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2021 року в складі судді Братасюка В. М. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 червня 2023 року в складі колегії суддів: Храпак Н. М., Дикун С. І., Костів О. З.,
 
Історія справи
Короткий зміст позовів
 
У квітні 2021 року акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі - АТ «Креді Агріколь Банк», банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Первісний позов мотивований тим, що між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» (далі - АТ «Індустріально-експортний банк», АТ «Індекс-Банк»), правонаступником якого є АТ «Креді Агріколь Банк», та товариством з обмеженою відповідальністю «Кременецька кераміка» (далі - ТзОВ «Кременецька кераміка») укладено кредитний договір від 07 серпня 2008 року № 38/08-КЛ. 
 
Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_3 та АТ «Індустріально-експортний банк» було укладено договір іпотеки від 07 серпня 2008 року, відповідно до якого для забезпечення основного зобов`язання передано в іпотеку нерухоме майно - земельну ділянку, площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер: 6125287500:01:018:0023.
 
30 квітня 2020 року ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку, що є предметом договору іпотеки від 07 серпня 2008 року, та на житловий будинок, який знаходиться на ній, а отже зобов`язання іпотекою не припинилось.
 
АТ «Креді Агріколь Банк», з урахуванням уточнення позовних вимог, просило:
звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, який 07 серпня 2008 року посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Бойко Л. В. та зареєстровано в реєстрі за № 3181, що складається з земельної ділянки площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер: 6125287500:01:018:0023, та житлового будинку з надвірними спорудами, а саме: цегляний будинок з мансардою та підвалом, зазначений в плані під літ. «А», загальною площею - 290,5 кв. м, житловою - 147,6 кв. м, та септик від літ. «С», які розташовані на земельній ділянці площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради, Підволочиське шосе, 3 км під №20 (двадцять) Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер: 6125287500:01:018:0023, і належать на праві приватної власності ОСОБА_1 ; 
встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», та встановити початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності проведеної відповідно до законодавства; 
з вартості реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» за кредитним договором №38/08-кл від 07 серпня 2008 року в сумі 104 916,45 дол. США (з яких: 61 587,79 дол. США - заборгованість по простроченому кредиту, 43 328,66 дол. США - заборгованість по відсоткам) та 76 545,87 грн - пеня; 
стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.
 
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом до АТ «Креді Агріколь Банк», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання договору іпотеки припиненим.
 
Зустрічний позов обґрунтований тим, що 30 квітня 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за умовами якого продавець продала та передала йому у власність, як покупцеві, земельну ділянку на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району, кадастровий номер: 6125287500:01:018:0023. 
 
Згідно із відомостей з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження іпотекою та накладення будь-якого обтяження (арешту) на майно не було.
 
ОСОБА_1 не є стороною правочину, а отже не міг знати про наявність вимог банку про звернення стягнення на земельну ділянку. Також положеннями статті 609 ЦК України визначено підставою для припинення зобов`язання ліквідацію юридичної особи, що є наслідком припинення іпотеки (стаття 17 Закону України «Про іпотеку»).  Крім того, взаємні права та обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають із моменту державної реєстрації іпотеки, оскільки у державному реєстрі відсутні відомості про обтяження майна іпотекою, то відсутні права та обов`язки учасників правочину, а тому є підстави для визнання договору іпотеки припиненим.
 
Зобов`язання згідно з договором іпотеки є припиненим у зв`язку з його виконанням спадкоємцем іпотекодавця - ОСОБА_5 , що було встановлено при розгляді справи № 6047/14039/16-ц. 
 
ОСОБА_1 просив:
визнати припиненим іпотечний договір від 07 серпня 2008 року, укладеного між АТ «Індустріально-експортний банк» (правонаступником якого є АТ «Креді Агріколь Банк») та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Бойко Л.В., зареєстрований в реєстрі за №3181;
стягнути понесені судові витрати.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2021 року у задоволенні позову АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.
 
Позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Креді Агріколь Банк», третя особа - ОСОБА_2 , задоволено.
 
Визнано припиненим іпотечний договір від 07 серпня 2008 року, укладений між АТ «Індустріально-експортний банк»(правонаступником якого є АТ «Креді Агріколь Банк») та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Бойко Л. В., зареєстрований у реєстрі за № 5111.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:
АТ «Креді Агріколь Банк» не надало суду достовірних доказів існування заборгованості за основним зобов`язанням, відповідних первинних документів про наявність заборгованості кредитором не надано, а відтак суд вважав цю обставину недоведеною. АТ «Креді Агріколь Банк» вже використало своє право на звернення до суду для захисту свого права, як іпотекодержателя для звернення стягнення на предмет іпотеки та повторне ухвалення рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки є неналежним способом захисту цивільного права;
відносини банку з ОСОБА_3 після смерті останнього, з договірних трансформувалися у спадкові між банком та спадкоємцями ОСОБА_3 . Між банком та ОСОБА_2 укладено ряд договорів у результаті чого у рахунок погашення боргу ОСОБА_3 направлено кошти у сумі 560 401, 73 грн, у зв`язку з цим банк відкликав свої вимоги до спадкоємців. На переконання суду, змістом означеного листа стверджується факт домовленості (оферта з наступним акцептом пропозиції) АТ «Креді Агріколь Банк» із спадкоємицею ОСОБА_3 - третьою особою ОСОБА_2 щодо сум та порядку погашення всього обсягу боргових зобов`язань ОСОБА_3 перед банком, а відтак погашенням узгодженої між кредитором та спадкоємцем померлого, суми, зобов`язання боржника ОСОБА_2 є припиненим, що, у свою чергу, зумовлює припинення договору іпотеки, як правочину, яким забезпечувалося виконання основного зобов`язання;
позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку та будинок - до задоволення не підлягають, оскільки позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б обґрунтовували наявність в банку порушеного права на звернення стягнення на предмет іпотеки, забезпечувальне зобов`язання має похідний характер і повинно призвести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням, яке вданому випадку є виконане. Разом з тим враховуючи ліквідацію юридичної особи - позичальника та виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки суд приходить до переконання щодо наявності підстав для задоволення зустрічного позову та визнання іпотечного договору припиненим. Перебіг позовної давності судом не встановлювалась, оскільки відсутність зобов`язання є самостійною підставою для відмови в задоволенні первісного позову.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 травня 2022 року апеляційну скаргу АТ «Креді Агріколь Банк» залишено без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2021 року залишено без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:
При відмові у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності факту наявності заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, а також із того, що банк вже використав своє право на звернення до суду за захистом своїх прав, як іпотекодержателя, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки і указане судове рішення є виконаним;
із врахуванням встановлених судом фактів: ліквідації юридичної особи - позичальника і відповідно припиненням основного зобов`язання за кредитним договором та виконанням рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості перед банком, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок щодо наявності правових підстав для задоволення зустрічного позову та визнання договору іпотеки припиненим, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання.
 
Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції
 
Постановою Верховного Суду від 25 січня 2023 року Касаційну скаргу акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» задоволено частково, постанову Тернопільського апеляційного суду від 23 травня 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова касаційного суду мотивована тим, що:
суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи відмову у первісному позові відсутністю заборгованості ОСОБА_3 перед банком за виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 2-3815/10 і посилаючись при цьому на постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 та лист банку від 31 січня 2019 року № 13206/39, не надав оцінки доводам апеляційної скарги АТ «Креді Агріколь Банк» про те, що земельна ділянка, яка є предметом іпотеки, не увійшла до спадкової маси після смерті ОСОБА_3 . На момент відкриття спадщини ОСОБА_3 вже не належала на праві власності земельна ділянка, яка є предметом іпотеки, так як перехід права власності на предмет іпотеки від ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відбувся у 2013 році, тобто ще за його життя. Причинами відсутності претензій до ОСОБА_3 є те, що він не був іпотекодавцем через відчуження предмета іпотеки третій особі ОСОБА_4 та він помер після відчуження земельної ділянки (що є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження);
суд не надав оцінку тому, що у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 607/11446/16-ц встановлено право іпотекодержателя щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є спірна земельна ділянка, і що відсутні дані про те, що це судове рішення не виконано, чим порушуються права іпотекодержателя. Також судом не надано оцінки встановленим цим судовим рішенням обставин щодо наявного розміру заборгованості у сумі 124 312,21 дол. США, що не узгоджується з висновками суду про відсутність заборгованості за цим кредитом;
суди попередніх інстанцій зазначили про те, що зобов`язання іпотекодавця припинилось унаслідок ліквідації позичальника, що не відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі № 295/6715/17 та від 06 грудня 2021 року у справі № 442/3436/16-ц, відповідно до якої постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи - боржника за основним зобов`язанням і його виключення з Реєстру не припиняє іпотеку, якщо кредитор до виключення боржника з цього Реєстру реалізував своє право щодо іпотекодавця, пред`явивши до нього позов. ПАТ «Креді Агріколь Банк» реалізувало своє право іпотекодержателя щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, звернувшись до суду з позовом у жовтні 2016 року (справа № 607/11446/16-ц) у період дії договору іпотеки, коли зобов`язання, забезпечене іпотекою, належним чином не виконувалося, та до виключення боржника з Реєстру. Отже, без перевірки зазначених доводів, передчасними є висновки суду апеляційної інстанції про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав відсутності заборгованості за указаним кредитним договором, та про припинення зобов`язань за спірним іпотечним договором.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 12 червня 2023 року апеляційну скаргу АТ «Креді Агріколь Банк» залишено без задоволення, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2021 року залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:
загальна сума, отримана стягувачем на виконання спірних зобов`язань становить 986780,02 грн, виходячи з розрахунку 426378,29 грн + 560401,73 грн = 986780,02 грн. Тому на стадії примусового виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2010 року у справі № 2-3815/10, в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 представник банку подав державному виконавцю заяву про повне задоволення позовних вимог стягувача і закриття виконавчого провадження, в зв`язку з чим 29.06.2016 старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Кущаком В.Б. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 2-3815/10, виданого 10.04.2015 Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» 105 582,30 дол. США, що еквівалентно 842 842,38 грн та 56695,81 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, на підставі пункту 8 частини першої статті 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинна на час винесення постанови), а саме у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Тому не заслуговують на увагу доводи заявника, що підставою закриття виконавчого провадження була відсутність претензій до ОСОБА_3 , який помер після відчуження земельної ділянки, що є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження, оскільки з вказаної постанови чітко видно, що виконавче провадження закрито на підставі пункту 8 частини 1 статті 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинна на час винесення постанови), у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом і постанова державного виконавця банком не оскаржувалася;
щодо доводів апеляційної скарги про не включення спірної земельної ділянки, яка є предметом іпотеки, до загальної спадкової маси майна після смерті ОСОБА_3 , колегія суддів вважає також безпідставними з огляду на таке. Частиною 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Судом встановлено, що 06 червня 2016 року банк надіслав спадкоємцям померлого ОСОБА_3 - сторони виконавчого провадження, вимогу-претензію, у якій банк просив погасити заборгованість згідно виконавчого листа № 2-3815/10. В подальшому, між банком та єдиним дієздатним спадкоємцем померлого було досягнуто згоди щодо суми боргу, яка підлягає погашенню за рахунок іпотечного майна і в межах його вартості, а не в межах спадкової маси, як це стверджує заявник, і визначено розмір боргу, а саме 560 401,73 грн. Після укладення між банком та ОСОБА_2 ряду договорів та сплатою останньою коштів в рахунок погашення боргу, банк відмовився від претензій за вказаним виконавчим листом, що стверджується довідкою банку від 31 січня 2019 року. Отже, у цьому контексті вирішальним є погашення зобов`язання шляхом виконання судового рішення, а не те, за рахунок якого майна відбулося дане погашення. Той факт, що у 2013 році спірна земельна ділянка ОСОБА_3 була відчужена ОСОБА_4 не вплинуло на досягнення домовленості між кредитором та спадкоємцем боржника про погашення боргу, оскільки основне зобов`язання погашене, то в силу вимог частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотечне зобов`язання, яке укладене з метою забезпечення виконання основного зобов`язання також є погашеним;
ОСОБА_2 жодних кредитів ні в акціонерному товаристві «Індустріально-експортний банк», ні в ПАТ «Креді Агріколь Банк» не отримувала, а тому не була самостійним боржником. Отже, виконання будь-яких інших зобов`язань, які б спростовували існування у ОСОБА_2 заборгованості перед позивачем у визначеному розмірі, не підтверджено належними чи допустимими доказами;
щодо доводів апеляційної скарги відносно преюдиційного значення постанови Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 607/11446/16-ц за позовом АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_4 колегія суддів вважає, що їх не слід брати до уваги, оскільки преюдиція - це встановлене процесуальним законом правило звільнення від доказування обставин, встановлених в мотивувальній частині рішення суду у цивільній, господарській, адміністративній справі, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Проте, як вбачається з постанови ВС від 18 грудня 2019 року у справі № 607/11446/16-ц, що різний склад учасників судового розгляду і суд не досліджував розмір заборгованості, фактів реалізації майна боржника в рамках процедури банкрутства ТзОВ «Кременецька кераміка», сплати спадкоємцем остаточного боргу, закриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-3815/10, виданим 10 квітня 2015 року на підставі пункту 8 частини першої статті  49, 50 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;
в позовній заяві АТ «Креді Агріколь Банк» просило звернути стягнення на предмет іпотеки від 07 серпня 2008 року в сумі 124 312,21 дол. США, розмір якої зазначено Верховним Судом у постанові від 18 грудня 2019 справа № 607/11446/16-ц. При цьому, 30 червня 2021 року, АТ «Креді Агріколь Банк» подано заяву про зменшення позовних вимог, в порядку ст. 49 ЦПК України, в якій вказано, що загальна заборгованість за Кредитним договором № 38/08-кл від 07 серпня 2008 року зменшилась, та станом на 15 червня 2021 становить 104 916,45 дол. США, з яких 61 587,79 дол. США - заборгованість по простроченому кредиту, 43 328,66 дол. США - заборгованість по відсоткам та 76 545,87 гривень - пеня згідно рішення Господарського суду Тернопільської області у справі № 2/15/5022-211/2011 від 29 березня 2011 року, що суперечить доводам апеляційної скарги щодо наявного розміру заборгованості у сумі 124 312,21 дол. США;
частини п`ята та шоста статті 6 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулювала правовідносини щодо передачі в іпотеку земельної ділянки, на якій вже були розташовані будівлі чи об`єкт незавершеного будівництва на момент укладення договору іпотеки. У такому разі предметом іпотеки були і будівлі (споруди) чи об`єкт незавершеного будівництва передачі. Учасники цивільних відносин за допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір могли встановити в договорі іпотеки, що іпотека поширюватиметься й на будівлю (споруду) чи об`єкт незавершеного будівництва, що будуть збудовані після укладення договору іпотеки. У випадку відсутності такої вказівки в договорі іпотеки, що іпотека поширюватиметься й на будівлю (споруду) чи об`єкт незавершеного будівництва, що будуть збудовані після укладення договору іпотеки, підстави для поширення іпотеки на такі об`єкти відсутні. Така правовий висновок викладений в постанові ВС від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц. Яв вбачається з матеріалів справи, що на момент укладення договору іпотеки від 07 серпня 2008 року на спірній земельній ділянці не був збудований житловий будинок з надвірними спорудами і в договорі іпотеки сторони не домовилися про поширення іпотеки на житловий будинок з надвірними спорудами, що будуть збудовані після укладення договору іпотеки, тому підстави для поширення іпотеки на такі об`єкти відсутні.
 
Аргументи учасників справи
 
21 липня 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» засобами поштового зв`язку подало касаційну скаргу, яка підписана представником Ессел А. І., на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 червня 2023 року, в якій просило: 
оскаржені судові рішення скасувати;
позов банку про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову  ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки припиненим відмовити;
вирішити питання про розподіл судових витрат понесених банком.
 
Касаційна скарга, мотивована тим, що:
оскаржуваним рішенням не прийнято до уваги преюдиціальність обставин, встановлених в постанові КЦС ВС від 18 грудня 2019 року у справі № 607/11446/16-ц за позовом БАНК» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку, площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. 
загальна сума невиконаних зобов`язань за кредитними договорами №41/08-КЛ та №38/08-КЛ станом на 07 вересня 2009 року всього становила 211 164,60 дол. США та 113 391,62 грн. - пені;
резолютивна частина рішення, що підлягала виконанню звучала як стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 07 серпня 2008 РОКУ № 41/08-КЛ у сумі 105 582,30 дол. США. що станом на 14 вересня 2009 року еквівалентно 842 842,38 грн та заборгованості за кредитним договором від 07 серпня 2008 року № 38/08-КЛ - 56 695. 81 грн. Звернути стягнення на предмет іпотеки: на належну ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0.10 га. що знаходиться- на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125287500:01:018:0023 з вартості яких підлягає сплаті 105 582,30 дол. США (еквівалент 842 842,38 грн) та 56 695, 81 грн заборгованості за кредитним договором від 07 серпня 2008 року № 38/08-КЛ шляхом надання Банку права продажу від свого імені предметів іпотеки будь-якій особі з укладанням договору купівлі-продажу в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Тобто, виконавчий лист містив обов`язок як щодо стягнення суми боргу із ОСОБА_3 так і щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, що належав ОСОБА_3 . Однак, 18 вересня 2013 року предмет іпотеки - земельну ділянку, площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125287500:01:018:0023 ОСОБА_3 було відчужено ОСОБА_4 . Таким чином, іпотека у порядку статті 23 Закону України «Про іпотеку» перейшла до ОСОБА_4 і остання набула статусу іпотекодавця. Рішення суду в частині звернення стягнення при вказаних фактичних обставинах не можливо було виконати;
вказаним і був зумовлений окремий процес, розпочатий до моменту ліквідації позичальника ТзОВ «Кременецька кераміка» про звернення стягнення на предмет іпотеки де відповідачем виступала ОСОБА_4 , та який був завершений постановою КЦС ВС від 18 грудня 2019 року в справі № 607/11446/16-ц якою встановлено факт набуття нею статусу іпотекодавця з 18 вересня 2013 року та факт невходження вказаної земельної ділянки до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 . Саме тому в банку не було претензій до ОСОБА_3 як до іпотекодавця, оскільки ним уже є ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. У заяві Банку не містилося інформації ні про фактичне виконання судового рішення ні про відсутність претензій по виконанню вищезазначеного виконавчого листа. Мова йшла лише про відсутність претензій до ОСОБА_3 . Причинами відсутності претензій до ОСОБА_3 є те, що він не є іпотекодавцем через відчуження предмета іпотеки третій особі ОСОБА_4 та він помер після відчуження земельної ділянки (що є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження). Земельна ділянка, що перебуває у іпотеці Банку не увійшла у спадкову масу. ОСОБА_2 не погашала;
заборгованість за рахунок іпотечного майна та у межах його вартості. Іпотекодавцем із 18 вересня 2013 року є ОСОБА_4 щодо якої велася окремо процесуальна робота щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і що встановлено постановою КЦС ВС від 18 грудня 2019 року в справі № 607/11446/16-ц. Станом на 15 червня 2021 року загальна заборгованість за кредитним договором № 38/08 від 07 серпня 2008 року по тілу та відсотках становить-104 916, 45 дол. США (з них тіла кредиту -61 587,79 дол. США, % по кредиту - 43 328,66 дол. США) та 76 545,87 грн пені. Таким чином, Банком на підтвердження суми заборгованості було надано судове рішення, що набрало законної сили - постанову КЦС ВС від 18 грудня 2019 року рішення в справі № 607/11446/16-ц та меморіальні ордери на підтвердження зменшення розміру боргу, встановленого судовим рішенням, які є первинними документами. Відповідно до висновків, викладених у постанові КЦС ВС від 30 січня 2018 року в справі № 161/16891/15-ц розмір заборгованості підтверджується первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»;
житловий будинок з надвірними спорудами, а саме: цегляний будинок з мансардою та підвалом, зазначений в плані літ. «А», загальною площею 290, 5 кв. м, житловою 147, 6 кв. м та септик під літ. «С», які розташовані на земельній ділянці площею 0, 10 га, що знаходяться на. території Смиковецької сільської ради, Підволочиське шосе, 3 км під № 20 Тернопільского району Тернопільської області, кадастровий № 6125287500:01:018:0023, відповідно до норм Закону України «Про іпотеку» є також предметом іпотеки разом із земельною ділянкою, на якій він розташований. Аналогічні правові позиції щодо поширення іпотеки на будинок, побудований на земельній ділянці, яка перебуває в іпотеці висвітлені ВС в ухвалі від 11 грудня 2019 року в справі № 520/1185/16-ц, в постанові від 21 березня 2018 року в справі № 235/3619/15-ц, в постанові від 18 квітня 2022 року справі № 520/1185/16-ц;
сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з унесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладено для забезпечення виконання кредитного договору боржником. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі № 6-84цс15. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15 лютого 2017 року у справі про банкрутство ТОВ «Кременецька кераміка, яка набрала законної сили, ухвалено ліквідувати ТОВ «Кременецька кераміка». Встановлено, що вимоги всіх кредиторів до банкрута, у тому числі заявлені у цій справі, а саме Банк» на суму 732 586 грн, а також ті вимоги, які не були заявлені в установлений законом строк, або відхилені господарським судом, вважаються погашеними. Суди встановили, що до ліквідаційної маси ввійшли вимоги банку на суму 732 586 грн, отже, земельна ділянка, яка є предметом іпотеки та забезпечує виконання кредитного договору від 07 серпня 2008 року, не увійшла до ліквідаційної маси. Остання не могла б увійти до ліквідаційної маси, оскільки не належала ТОВ «Кременецька кераміка». Постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи - боржника за основним зобов`язанням і його виключення з Реєстру не припиняє іпотеку, якщо кредитор до виключення боржника з цього Реєстру реалізував своє право щодо іпотекодавця, пред`явивши до нього позов. Аналогічна позиція викладена у постанові ВС від 28 травня 2020 року в справі № 295/6715/17, у постанові ВС від 06 грудня 2021 року в справі № 442/3436/16-ц та низці інших. За таких обставин іпотека не припинилася, як про це вказують суди попередніх інстанцій. При цьому висновки судів попередніх інстанцій суперечать позиціям ВС. Підстави для відступу від вказаних позицій у оскаржуваних судових рішеннях не зазначені.
 
У вересні 2023 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_6 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив у задоволенні касаційної скарги відмовити, оскаржені рішення - залишити без змін. 
 
Відзив мотивований тим, що:
 
закриття виконавчого провадження відбулось за ініціативою стягувача. Банк самостійно визначив та визнав фактичне виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, повідомивши про відсутність претензій до боржника. Посилання банку про те, що він подав заяву у виконавчому провадженні про відсутність претензій до ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю боржника не має значення для справи, оскільки державний виконавець встановив саме виконання зобов`язання в повному обсязі стосовно чого стягувач не заперечив, що є належним та достатнім доказом фактичного виконання рішення суду;
у червні 2016 року відбулось погашення заборгованості за рішенням суду спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , що у сукупності із постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та відсутністю дій банку щодо оскарження даної постанови дає підстави стверджувати, щодо недобросовісності поведінки банку у даній справі, оскільки матеріали справи та поведінка стягувана у виконавчому провадженні вказує на те, що у червні 2016 року АТ «Креді Агріколь Банк» погодився із тим, що зобов`язання ОСОБА_3 за рішенням суду є виконаним;
ОСОБА_3 як іпотекодавець у відносинах із кредитором не ніс солідарну відповідальність разом із позичальником, а відповідав перед іпотекодержателем лише в межах вартості іпотечного майна. Суди правильно встановили, що рішення суду, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, виконано фактично спадкоємцями боржника. Позивачем не спростовано факт беззаперечного прийняття ним такого виконання рішення суду та відсутність з його боку дій, пов`язаних із оскарженням дій державного виконавця в частині закриття виконавчого провадження;
судами встановлено, а банком не спростовано факт повного, фактичного виконання в повному обсязі рішення суду за виконавчим документом. Враховуючи припинення зобов`язання позичальника перед банком за кредитним договором та фактичне виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, суди правильно визнали договір іпотеки припиненим;
банк вже скористався своїм правом як іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
19 вересня 2023 року справа передана судді-доповідачу Крату В. І.
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2023 року справу призначено до судового розгляду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року: клопотання ОСОБА_1 , яке підписане представником ОСОБА_6 , задоволено та продовжено ОСОБА_1 строк на подання відзиву на касаційну скаргу АТ «Креді Агріколь Банк».
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 04 вересня 2023 року вказано, що: наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц; від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц; від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20; від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц; від 08 липня 2021 року у справі № 751/5332/20; від 01 жовтня 2020 року у справі № 761/24810/14-ц; від 15 вересня 2020 року у справі № 918/80/19; від 28 травня 2020 року у справі № 295/6715/17; від 06 грудня 2021 року у справі № 442/3436/16-ц; від 11 серпня 2021 року у справі № 363/3686/18; від 31 березня 2021 року у справі № 686/4303/18; від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19; від 18 грудня 2019 року у справі № 607/11446/16-ц та постановах Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі № 6-84цс15; від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1382цс16.
 
Фактичні обставини
 
Суди встановили, що 07 серпня 2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступниками якого є: ПАТ «Креді Агріколь Банк», а у подальшому АТ «Креді Агріколь Банк», та ТзОВ «Кременецька кераміка» укладено кредитний договір № 38/08-КЛ, згідно з яким позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію у сумі 100 000 дол. США.
 
Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ОСОБА_3 та АТ «Індустріально-експортний банк» укладено договір іпотеки від 07 серпня 2008 року. Відповідно до підпункту 1.1 цього договору предметом іпотеки є земельна ділянка, площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області; кадастровий номер 6125287500:01:018:0023.
 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2010 року у справі № 2-3815/10 стягнуто солідарно з TOB «Еліт плюс К», ТОВ «Кременецька кераміка», ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 07 серпня 2008 року № 41/08-КЛ у сумі 105 582,30 дол. США, що станом на 14 вересня 2009 року еквівалентно 842 842,38 грн та заборгованості за кредитним договором від 07 серпня 2008 року № 38/08-КЛ - 56 695,81 грн. Звернено стягнення на предмет іпотеки: на належний TOB «Кременецька кераміка» комплекс - цегельний завод та належну ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125287500:01:018:0023, з вартості яких підлягає сплаті 105 582,30 дол. США (еквівалент 842 842,38 грн) та 56 695,81 грн заборгованості за кредитним договором від 07 серпня 2008 року № 38/08-КЛ, шляхом надання банку права продажу від свого імені предметів іпотеки  будь-якій особі з укладанням договору купівлі-продажу у порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
 
Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 23 грудня 2010 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 червня 2010 року в частині солідарного стягнення суми заборгованості з юридичних осіб TOB «Еліт плюс К» та TOB «Кременецька кераміка» на користь позивача скасовано, і в цій частині провадження у справі закрито. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
 
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07 червня 2011 року у справі № 2/15/5022-211/2011, яка набрала законної сили, позов ПАТ «Індекс-Банк» (після зміни найменування - ПАТ «Креді Агріколь Банк») до ТОВ «Кременецька кераміка» про стягнення 1 084 888, 88 грн заборгованості та штрафних санкцій за кредитним договором № 38/08-КЛ задоволено частково. Стягнуто з TOB «Кременецька кераміка» на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» 794 492,13 грн заборгованості за кредитом, 203 588,72 грн заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, 10 262,16 грн заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом, 13 346,30 грн пені за прострочення сплати заборгованості за відсотками за користування кредитом, 10 216,89 грн відшкодування витрат зі сплати державного мита та 222,25 грн відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
 
Згідно постанови Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 607/11446/16-ц 10 квітня 2012 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та TOB «Укрпрестижбуд» укладено договір про відступлення прав та договір про відступлення прав за договорами іпотеки, згідно з якими здійснено відступлення грошових вимог за кредитним договором від 07 серпня 2008 року № 38/08-КЛ та за договором іпотеки від 07 серпня 2008 року, предметом якого є земельна ділянка, кадастровий номер 6125287500:01:018:0023.
 
07 вересня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Власенко І. В. за заявою TOB «Укрпрестижбуд» вилучена заборона відчуження земельної ділянки, кадастровий № 6125287500:01:018:0023, що належала ОСОБА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
 
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11 лютого 2013 року договір про відступлення прав та договір про відступлення прав за договорами іпотеки від 10 квітня 2012 року визнані недійсними.
 
18 вересня 2013 року ОСОБА_3 відчужив вказану земельну ділянку ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 18 вересня 2013 року.
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
 
06 червня 2016 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» надіслало ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , як спадкоємцям ОСОБА_3 (сторони виконавчого провадження) вимогу-претензію у якій банк просив погасити заборгованість згідно виконавчого листа у справі № 2-3815/10, який виданий 10 квітня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про звернення стягнення на предмет іпотеки - належну ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району, кадастровий номер 6125287500:01:018:0023, у рахунок погашення заборгованості у розмірі 105 582,10 дол. США (еквівалент 842 842,38 грн) та 56 695,81 грн за кредитним договором.
 
У подальшому між банком та ОСОБА_2 , яка є єдиним дієздатним спадкоємцем померлого, було досягнуто згоди щодо суми боргу, яка підлягає погашенню за рахунок іпотечного майна і у межах його вартості, та визначено її розмір - 560 401,73 грн. Після укладання між банком та ОСОБА_2 ряду договорів та сплатою останньою коштів у сумі 560 401,73 грн у рахунок погашення боргу, банк відмовився від претензій за вказаним виконавчим листом, що підтверджується довідкою ПАТ «Креді Агріколь Банк» від 31 січня 2019 року і відповідно державним виконавцем було закінчено виконавче провадження стосовно вимог щодо звернення стягнення на іпотечне майно - земельну ділянку, площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району, кадастровий номер 6125287500:01:018:0023 та знято обтяження майна іпотекою.
 
29 червня 2016 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Кущаком В. Б. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 2-3815/10, виданого 10 квітня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» 105 582,30 дол. США, що еквівалентно 842 842,38 грн та 56 695,81 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, на підставі пункту 8 частини першої статті 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка була чинна на час винесення постанови), а саме у зв`язку із фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Також, державним виконавцем було застосовано наслідки завершення виконавчого провадження, а саме було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи забезпечення примусового виконання 
 
Підставою для закінчення виконавчого провадження стало письмове звернення стягувача - ПАТ «Креді Агріколь Банк» від 10 лютого 2016 року про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із відсутністю будь-яких претензій по виконанню вищезазначеного виконавчого листа.
 
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15 лютого 2017 року у справі про банкрутство ТОВ «Кременецька кераміка», яка набрала законної сили, ухвалено ліквідувати ТОВ «Кременецька кераміка». Встановлено, що вимоги всіх кредиторів до банкрута, у тому числі заявлені у цій справі, а саме ПАТ «Креді Агріколь Банк» на суму 732 586,00 грн, а також ті вимоги, які не були заявлені в установлений законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними.
 
Згідно з витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 27 лютого 2017 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи - ТОВ «Кременецька кераміка» у зв`язку з визнанням її банкрутом.
 
У жовтні 2016 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 , в якому просило звернути стягнення на спірну земельну ділянку, що належить останній на праві приватної власності.
 
Постановою Верховного Суду у складі суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року, справа №607/11446/16-ц, провадження № 61-30544св18, задоволено позов АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_4 . Звернуто стягнення на земельну ділянку, площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області; кадастровий номер: 6125287500:01:018:0023, що належала (на час ухвалення судового рішення) ОСОБА_4 на праві приватної власності, для задоволення вимог АТ «Креді Агріколь Банк» згідно з кредитним договором від 07 серпня 2008 року в сумі 124 312,21 дол. США, шляхом проведення прилюдних торгів на предмет іпотеки у межах процедури виконавчого провадження та встановлено початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності.
 
12 листопада 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А. І. відкрито виконавче провадження № 6363674.
 
30 квітня 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Мартинюк І. З., за умовами якого продавець продала та передала у власність покупцеві земельну ділянку, площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125287500:01:018:0023.
 
Позиція Верховного Суду
 
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
 
Справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 1 частини першої статті 20 ГПК України).
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 415/2542/15-ц (провадження № 14-40цс18) зазначено, що «з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи».
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18) вказано, що «законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. 
З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи».
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 910/9362/19 (провадження № 12-180гс19) зроблено висновок, що:
«до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18), від 19 березня 2019 року у справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18). 
Велика Палата Верховного Суду додатково звертає увагу на те, що положення пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України пов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не з об`єднанням позовних вимог до боржника у забезпечувальному зобов`язанні з вимогами до боржника за основним зобов`язанням, а з тим, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці».
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2022 року в справі № 345/1537/21 (провадження № 14-41цс22) вказано, що:
«частина перша статті 19 ЦПК України встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
У пункті 1 частини першої статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: - справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» спір щодо правочину, укладеного на забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду, якщо таке основне зобов`язання є господарським і спір щодо нього підлягає розгляду за правилами господарського судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №753/12916/15-ц). 
Сторонами основного зобов`язання - кредитного договору від 24 липня 2007 року №106/КВ-07 - є ТОВ «Укрпромбанк» та фізична особа-підприємець ОСОБА_6 , а договір - господарським. Ті ж самі сторони уклали і забезпечувальний договір іпотеки, за яким зобов`язання ОСОБА_6 перейшло до його правонаступників - спадкоємців відповідно до вимог статей 1281, 1282 ЦК України та статті 23 Закону № 898-IV. Заміна однієї із сторін забезпечувального зобов`язання не впливає на визначення юрисдикції вказаного спору, який підлягає розгляду в тому із судочинстві, що і спір за основним зобов`язанням, який був розглянутий господарським судом. Тому спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства».
 
Судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги (частина перша та друга статті 414 ЦПК України).
 
Однією з підстав закриття провадження у справі є те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).
 
Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі (пункт 5 частини першої статті 409 ЦПК України).
 
У справі, що переглядається: 
 
спір виник щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі правочину (іпотечного договору), укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, та щодо припинення іпотечного договору, і сторонами основного зобов`язання є юридичні особи; 
банк звернувся з позовом у квітні 2021 року, а  ОСОБА_1 із зустрічним позовом у червні 2021 року, тобто після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»;
судам слід було закрити провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку господарського судочинства.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що оскаржені судові рішення належить скасувати та провадження у справі закрити.
 
Оскільки касаційний суд вирішив на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України закрити провадження у справі, то він, відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України, роз`яснює позивачеві за первісним позовом та позивачеві за зустрічним позовом їх право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи до відповідного суду господарської юрисдикції.
 
Керуючись статтями 255, 256, 409, 400, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», яка підписана представником Ессел Аліною Ігорівною, задовольнити частково.
 
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 червня 2023 року скасувати.
 
Провадження у справі № 206/1712/19 за первісним позовом акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», третя особа ОСОБА_2 , про визнання припиненим іпотечного договору, стягнення судових витрат, закрити.
 
Повідомити акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесений до юрисдикції господарського суду.
 
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2021 рокута постанова Тернопільського апеляційного суду від 12 червня 2023 року втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий                                                                                    В. І. Крат
 
Судді:                                                                                     Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук