Номер провадження: 22-ц/813/5164/23 
Справа № 947/20590/22
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/20590/22
Номер провадження: 22-ц/813/5164/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя – доповідач),
- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання – Зєйналової А.Ф.к., 

учасники справи: 
- позивач – ОСОБА_1 , 
- відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності, за апеляційною скаргою адвоката Скрипник Дар`ї Олександрівни, діючої від імені ОСОБА_2 , на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Коваленко О.Б. 24 січня 2023 року, повний текст рішення складений 03 лютого 2023 року,

встановив:
2. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним уточненим у подальшому позовом, в якому остаточно просить: 1) розірвати Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8047/2021/2874711 марки МЕRСЕDES-ВЕNS, модель GL 350 СDІ, 2015 року випуску, колір коричневий, VIN  НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , який зареєстрований сервісним центром 8047 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві у присутності адміністратора ОСОБА_5 , укладений 23 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; 2) визнати право власності на транспортний засіб марки МЕRСЕDES-ВЕNS, модель GL 350 СDІ, 2015 року випуску, колір коричневий, VIN  НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , за ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , припинивши право власності ОСОБА_2 на даний транспортний засіб; 3) зобов`язати ОСОБА_2 повернути транспортний засіб марки МЕRСЕDES-ВЕNS, модель GL 350 СDІ, 2015 року випуску, колір коричневий, VIN  НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , ОСОБА_7 . Судові витрати позивачка просить покласти на відповідача.
ОСОБА_4 обґрунтовує позовні вимоги тим, що між сторонами 23.10.2021 р. було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким відповідачка набула право власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель GL 350 СDI, 2015 року випуску. Проте обумовлені договором грошові кошти за вказаний автомобіль відповідачкою позивачу не сплачено (а. с. 2 - 4, 61 - 64).

Позиція відповідачки в суді першої інстанції

Адвокат Сон К.Е., діючий від імені ОСОБА_2 , у відзиві на позовну заяву просить в її задоволенні відмовити. Зазначає, що умови договору було виконано. Сторони в момент передачі транспортного засобу не мали одна до одної претензій. Вимога про розірвання договору не є ефективним способом захисту права у спірних правовідносинах, оскільки договір купівлі-продажу його сторонами виконаний (а. с. 72 - 74).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2023 року задоволено вищевказані позовні вимоги ОСОБА_3 . 
Розірвано Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8047/2021/2874711 марки МЕRСЕDES-ВЕNS, модель GL 350 СDІ, 2015 року випуску, колір коричневий, VIN  НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , який зареєстрований сервісним центром 8047 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві в присутності адміністратора ОСОБА_5 , укладений 23 жовтня 2021 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .
Визнано право власності на транспортний засіб марки МЕRСЕDES-ВЕNS, модель GL 350 СDІ, 2015 року випуску, колір коричневий, VIN  НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , за ОСОБА_6 , припинивши право власності ОСОБА_2 на даний транспортний засіб.
Зобов`язано ОСОБА_2 повернути транспортний засіб марки МЕRСЕDES-ВЕNS, модель GL 350 СDІ, 2015 року випуску, колір коричневий, VIN  НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , ОСОБА_7 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму судового збору в розмірі - 9 152,40 грн..
Рішення суду першої інстанції мотивоване  тим, що відповідачкою порушено зобов`язання з оплати ціни договору, що має істотний характер і значною мірою позбавляє іншу сторону того, на що вона розраховувала при укладенні спірного договору, зокрема й через значне знецінення гривні (а. с. 89 - 90).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 

В апеляційній скарзі адвокат Скрипник Д.О., діюча від імені ОСОБА_2 , просить рішення Київського районного суду міста Одеса від 24 січня 2023 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 

Апелянт обґрунтовує вимоги апеляційної скарги тим, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що: 1) судом першої інстанції не було враховано положення п. 2.1 Договору, відповідно до якого порядок розрахунку сторін та передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна. Крім того, підтвердженням виконання зобов`язання щодо передання грошових коштів продавцю є також виданий сервісним центром №8047 РСЦ ГСЦ ВС у м. Київ документ, що посвідчує право власності відповідачки на вказаний автомобіль, а саме - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; 2) судом було допущено неправильне застосування норм матеріального права, а саме - ч. 2 ст. 651 ЦК України; 3) позивачем обрано неналежний спосіб захисту (а. с. 100 - 107).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.03.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Скрипник Д.О., діючої від імені ОСОБА_2 , на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.01.2023 року (а. с. 122 - 122 зворотна сторона).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.05.2023 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи у приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 164).
Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 30.05.2023 року № 567/0/15-23 суддя Кутурланова О.В. достроково закінчила відрядження в Одеському апеляційному судді.
На підставі цього та керуючись Положенням про АСДС, було здійснено повторний автоматизований розподіл.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.07.2023 року вказану цивільну справу прийнято до провадження іншої колегії суддів. Призначено справу до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 179 - 179 зворотна сторона).
16.11.2023 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про витребування доказів. 
30.11.2023 року від адвоката Осадчого А.Ю., діючого від імені ОСОБА_3 , надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з участю адвоката у слідчих діях у кримінальному провадженні.
30.11.2023 року від адвоката Яцишина В.В., діючого від імені ОСОБА_3 , надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з поганим самопочуттям адвоката.
У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник - адвокат Гедіков В.В. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Заяв про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надали.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Щодо клопотань представників позивача про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.
Посилання адвоката Осадчого А.Ю. на зайнятість в іншому процесі не може бути підставою для відкладення розгляду справи, оскільки на підтвердження своєї зайнятості не надано відповідних доказів. Адвокат самостійно має визначитися з пріоритетністю справи його клієнтів. Таким чином, вказані адвокатом причини неявки у судове засідання не є поважними.
Щодо клопотання адвоката Яцишина В.В. про відкладення розгляду справи, у зв`язку із хворобою, колегія суддів також зазначає, що на підтвердження викладених у клопотанні про відкладення розгляду справи обставин адвокатом не надано жодного доказу щодо звернення до закладу охорони здоров`я. 
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, заслухавши думку учасників справи, які взяли участь в судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності ї інших учасників, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи. Вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які взяли участь в судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Скрипник Д.О., діючої від імені ОСОБА_2 , підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

23.10.2021 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №8047/2021/2874711, який зареєстрований сервісним центром 8047 РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві в присутності адміністратора ОСОБА_5 .
Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору, позивач зобов`язувався передати у власність відповідачці транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель GL 350 СDI, 2015 року випуску, колір коричневий, VIN НОМЕР_4 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 , що належав позивачу на праві власності.
Відповідно до п. 3.1 зазначеного договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає - 800 000,00 грн..
Відповідно до п. 2.1 вказаного договору, передача транспортного засобу Продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна.
За змістом п. 5.1 зазначеного договору відповідач зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених договором, сплатити позивачу ціну транспортного засобу зазначену у п.3.1 договору.
Згідно п. 2.2 зазначеного договору право власності на транспортний засіб переходить з моменту підписання даного договору.
Передача обумовленого договором транспортного засобу сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи.
По справі виникли правовідносини щодо розірвання договору купівлі-продажу

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права 

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції про задоволення позову. 

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.
Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).
Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі статтею 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до п. 2.1 договору купівлі-продажу 8047/2021/2874711 від 23.10.2021 року, передача транспортного засобу Продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна.
З огляду на вищевказане положення пункту, факт передачі грошових коштів передував факту підписання договору та передання транспортного засобу, що свідчить про те, що підписаний продавцем та покупцем договір є беззаперечно належним та допустимим доказом виконання зобов`язання щодо передання грошових коштів продавцеві.
Таким чином, вказане свідчить, що факт укладення, підписання даного договору, передача транспортного засобу ОСОБА_2 і є доказами того, що остання здійснила повну оплату вартості автомобіля. 
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Позивачем у спорі про визнання права власності є власник – особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).
Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності – це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.
Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15.
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів» від 18 листопада 2015 року № 941, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є зокрема укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.
Стаття 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» та ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» передбачають державну реєстрацію транспортних засобів, порядок здійснення якої визначає Кабінет Міністрів України. 
Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажею транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України, з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N? 1200 від 11.11.2009 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N? 1388 від 07.09.1998 (далі - Порядок), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. 
Пунктом 8 Порядку визначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язків платежів), а також внесення у встановленому порядку платежів за державну реєстрацію (перереєстрацію) зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. 
Таким чином, укладення договору купівлі-продажу в простій письмовій формі у сервісному центрі МВС, за присутності представника сервісного центру, фактично утворює собою специфічну форму посвідчення такого договору з боку уповноваженої особи. 
Договір купівлі-продажу транспортного засобу 8047/2021/2874711 від 23.10.2021 року було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Територіальному сервісному центрі МВС 8047 РСЦ ГСЦ МВС в м. Київ (а. с. 141 - 145).
Отже, вказане свідчить, що сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору. Враховуючи, що передача транспортного засобу, відповідно до положень п. 2.1 Договору, відбувається після повної оплати вартості, вказане свідчить про виконання ОСОБА_2 умов вказаного договору щодо повної оплати вартості автомобіля.
З огляду на вищезазначене, позивачем не було доведено невиконання ОСОБА_2 умов договору щодо несплати відповідних грошових коштів за договором купівлі-продажу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Скрипник Д.О., діючої від імені ОСОБА_2 , є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2023 року підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову за вищевказаного обґрунтування.

Розподіл судових витрат 

Згідно з підпунктами б), в) пункту4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог
На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь ОСОБА_2 понесені нею та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції у розмірі – 12 000 грн. (а. с. 114).

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина 

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389,390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Скрипник Дар`ї Олександрівни, діючої від імені ОСОБА_2 , – задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2023 року – скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності – відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 )на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі - 12 000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 13 грудня 2023 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе