УХВАЛА
09 жовтня 2023 року 
м. Київ
справа №640/9235/21
адміністративне провадження № К/990/28803/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Мельник-Томенко Ж.М., Соколова В.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі №640/9235/21 за позовом ОСОБА_1 до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора, за участю третіх осіб: Дніпропетровської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора (далі - Кадрова комісія), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії від 11 березня 2021 року №51дп-21, яким прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 01 грудня 2022 року скасовано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року та направлено справу № 640/9235/21 на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року, яким в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалами Верховного Суду від 18 травня, 17 червня та 19 липня 2023 року касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі №640/9235/21 було повернуто особі, яка їх подала.
21 серпня 2023 року до Суду вчергове надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі №640/9235/21.
Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2023 року визнано неповажними причини пропуску строку ОСОБА_1 на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі №640/9235/21 та вказану касаційну скаргу залишено без руху. Надано скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали, шляхом подання до суду касаційної інстанції: заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення, а також відповідних доказів на підтвердження викладених у заяві обставин.
На виконання вимог вказаної ухвали Суду від 11 вересня 2023 року позивачем подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження. У вказаній заяві скаржник на обґрунтування поважності причин пропуску скаржник посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22, та зазначає, що запровадження воєнного стану є поважною причиною для поновлення процесуальних строків. Указує, що за інформацією розміщеною на сайті https://air-alarms.in.ua у період з 03.04.2023 по 14.08.2023 в Дніпропетровській області зафіксовано 456 випадків повідомлень про тривогу, загальною тривалістю 409 годин, 2048 випадків артилерійських обстрілів та 82 повідомлення про вибухи, 15 з яких безпосередньо у місті Кривий Ріг. Крім того, скаржник просить Суд урахувати, що протягом усього часу ним вживались заходи щодо отримання доказів, які свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а також заходи щодо пошуку нової роботи; участі у судових засіданнях в інших справах; відрядження до міста Києва. Скаржник також зауважує, що під час складання касаційної скарги не мав фінансової можливості скористатись послугами адвоката. Зазначає, що кожного разу звертаючись до суду з касаційної скаргою він намагався усунути недоліки, зазначені в ухвалі про повернення його попередньої касаційної скарги. Таким чином, скаржник стверджує, що зазначені обставини у сукупності об`єктивно унеможливили  у найкоротший строк підготувати чергову касаційну скаргу, у зв`язку з чим просить Суд поновити йому відповідний процесуальний строк.
Відповідно до вимог частини третьої статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Суд зауважує, що підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання касаційної скарги.
Питання поважності причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи і належних доказів поважності пропуску процесуального строку на оскарження.
Приписами статті 44 КАС України встановлено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги.
У випадку пропуску строку на касаційне оскарження підставами для прийняття касаційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.
Суд критично оцінює доводи скаржника, викладені у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків у судових справах.
Суд зауважує, що за усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Водночас саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.
Скаржником не надано доказів, яким саме чином введення воєнного стану вплинуло на його обов`язок своєчасно подати касаційну скаргу. Суд зауважує, що повітряні тривоги не можуть бути основною причиною для поновлення строку на подання касаційної скарги, оскільки вони не мають постійного та довготривалого характеру. 
Крім того, Суд ураховує, що позивач неодноразово звертався до суду касаційної інстанції з касаційними скаргами саме у період запровадження воєнного стану. Тому посилання на наслідки впливу артилерійських обстрілів, ракетних ударів та запровадження воєнного стану, спростовується фактом неодноразового звернення заявника з касаційними скаргами у зазначений період, а також його участі у інших судових справах, відряджень до міста Києва, вжиття заходів щодо пошуку нової роботи та інше, а отже, не є поважними підставами для поновлення пропущеного процесуального строку.
Таким чином, Судом установлено, що зазначені скаржником доводи щодо поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, оскільки у такому випадку принцип res judicata буде порушено.
Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Ураховуючи, що скаржником не наведено інших поважних підстав для поновлення строку касаційного оскарження, не надано належних доказів на їхнє підтвердження, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 44, 248, 332, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними підстави пропуску строку ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі №640/9235/21.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі №640/9235/21.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    Ж.М. Мельник-Томенко
                                                                                                    В.М. Соколов