ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3692/22                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року                                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:      
Судді-доповідача:                                                                                                                           Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                     Кобаля М.І., Костюк Л.О.,   
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області про зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області, у якому позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог просить:
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті, починаючи з 24 лютого 2022 року по 01 липня 2022 року, сержанту служби судової охорони ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн. відповідно до  Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року  «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Черкаській області видати наказ про призначення сержанту служби судової охорони ОСОБА_1 з 24 лютого 2022 року по 01 липня 2022 року винагороди в розмірі 30000,00 грн. щомісячно на підставі  Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року  «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на підставі такого наказу додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн. щомісячно, починаючи з 24 лютого 2022 року по 01 липня 2022 року.
Позов мотивовано тим, що  постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168  «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»  передбачено виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн. щомісячно, однак всупереч наведеній постанові уряду така винагорода позивачеві виплачена не була.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не прийняття територіальним управлінням Служби судової охорони у Черкаській області наказу про нарахування позивачеві щомісячної додаткової винагороди та невиплата цієї винагороди у період з 24.02.2022 до 01.07.2022, не відповідають критеріям, визначеним ч. 2  статті 2 КАС України. За таких обставин, суд виснував, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області щодо неприйняття наказу про виплату щомісячної додаткової винагороди, встановленої  постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, як наслідок, зобов`язання територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області прийняти такий наказ та здійснити нарахування і виплату на користь позивача суми вищевказаної додаткової винагороди у період з 24.02.2022 до 01.07.2022 є обґрунтованими.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представником Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області подано апеляційну скаргу, у якій останній просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, наполягаючи на відсутності бюджетного фінансування, що унеможливлює здійснення спірної виплати позивачу.
Апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.  
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2023 року року  зупинено провадження у справі № 580/3692/22 до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у     зразковій справі №260/3564/22.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від   06 листопада 2023 року провадження у справі № 580/3692/22 поновлено. Призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 20 листопада 2023 року.
Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.  
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області від 12.03.2020 № 8 о/с позивача прийнято на службу до Територіального управління Служби судової охорони в Черкаській області з 13.03.2020 із присвоєнням йому первинного звання  старший сержант Служби судової охорони.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022  введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України  Про правовий режим воєнного стану  заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
04.07.2022 позивач звернувся до Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області з рапортом про нарахування та виплату йому додаткової винагороди з 24.02.2022 до 04.07.2022, передбачену  постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168  «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Територіальне управління Служби судової охорони у Черкаській області листом від 15.07.2022 № 54.06-149 повідомило позивача, що накази ТУ ДСО у Черкаській області про виплату співробітникам додаткової винагороди, визначеної  постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168  «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»  не видавались, оскільки у затвердженому ДСА України кошторисі Служби судової охорони на 2022 рік та відповідно, затвердженому Службою судової охорони кошторисі Територіального управління на 2022 рік видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної цією  постановою КМУ, не передбачались та не затверджувались, у зв`язку з чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс не дозволяє здійснити таку виплату. Після надходження відповідних бюджетних асигнувань необхідні накази будуть видані за встановленим порядком.
Не погоджуючись із бездіяльністю Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області щодо виплати такої додаткової винагороди, позивач для захисту своїх прав звернувся із цим позовом до суду.
У межах заявлених спірних правовідносин  суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року у зразковій справі № 260/3564/22 визначено необґрунтованими посилання Територіального управління на те, що  в затвердженому ДСА України кошторисі Служби судової охорони на 2022 рік та відповідному кошторисі Територіального управління видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної постановою КМУ № 168, не передбачались та не затверджувались, у зв`язку із чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс не дозволяє здійснити таку виплату, оскільки гарантовані  законом  виплати, пільги тощо неможливо поставити в залежність від видатків бюджету.
Відмова Територіального управління у  виплаті позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168, яка викладена в листі Територіального управління від 19 вересня 2022 року вих. № 38.06-258, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції право мирно володіти своїм майном. Доки відповідне положення постанови КМУ № 168 є чинним, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в такій виплаті. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України»).
Зазначена позиція також узгоджується з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.
Верховний Суд України у своїх рішеннях також неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22 червня 2010 року у справі № 21-399во10, від 07 грудня 2012 року у справі № 21-977во10, від 03 грудня 2010 року у справі № 21-44а10).
Велика Палата Верховного Суду враховує, що постановою КМУ № 793 внесені, зокрема, такі зміни до постанови КМУ № 168:
- в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць»;
- доповнено пункт після абзацу першого новим абзацом такого змісту: «Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення»;
- доповнено  постанову пунктом 2-1  такого змісту: « 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».
Разом із цим Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про те, що зміст внесених постановою КМУ №793 змін до постанови КМУ № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30 000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.
Указане підтверджується:
- пунктом 11 розділу І Порядку № 384, згідно з яким грошове забезпечення не виплачується: 1) за час надання співробітникам відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати; 2) за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; 3) за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я понад встановлені чинним законодавством строки;
- пунктом 14 розділу І указаного Порядку, на підставі якого при виплаті співробітникам грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення сум щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення та премії за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата;
- пунктом 8 Порядку № 396, відповідно до якого додаткова винагорода не встановлюється співробітникам за період: обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або цілодобового домашнього арешту; перебування у відпустці відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати (грошового забезпечення), в тому числі у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в дозволених законодавствах випадках - шести років; відсторонення від виконання службових обов`язків (посади); після закінчення терміну службового відрядження відповідно до наказів, якщо співробітник не повернувся до постійного місця несення служби; перебування в службових відрядженнях за кордоном; відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я понад чотири місяці, крім випадків, коли законодавством передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні; навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень чи іншої шкоди своєму здоров`ю - за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю, а у разі лікування - за весь час відсутності на службі у зв`язку з лікуванням (що підтверджується документами закладу охорони здоров`я, матеріалами службового розслідування, кримінального провадження); призупинення (припинення) виплати грошового забезпечення відповідно до законодавства; особам, які добровільно здалися в полон - з дня потрапляння в полон, що підтверджується матеріалами органу досудового розслідування.
За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду, при визначенні розміру належної позивачу додаткової винагороди пункт 7 Порядку № 396 не підлягає застосуванню, оскільки за імперативною нормою частини другої  статті 165 Закону № 1402-VIII  розмір грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони встановлюється КМУ.
Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що Територіальне управління є належним відповідачем у справі за пред`явленим позивачем позовом, оскільки саме цей суб`єкт владних повноважень допустив протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах щодо виплати позивачу додаткової винагороди.
Таким чином, висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду про те, що ДСА України, яка була залучена другим відповідачем у справі Закарпатським окружним адміністративним судом при відкритті провадження у справі, не має відповідати за цим позовом, адже між позивачем і ДСА України безпосередньо не виникло жодних правовідносин, у яких би цей суб`єкт владних повноважень порушив права позивача, є правильним.
Під час розгляду апеляційної скарги колегія суддів враховує правову позицію, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року у зразковій справі №260/3564/22, яка згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковою для врахування апеляційним судом при розгляді цієї справи.
З огляду на викладене колегія суддів висновує, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про   задоволення даного адміністративного позову.
Відтак, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями  243,  250,  308,  310,  315,  316,  321,  325,  328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року у справі №580/3692/22 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                                                 О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                            М.І. Кобаль

                                                                                                    Л.О. Костюк