П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
10 листопада 2023 року                                                                                             м. Київ
         
Справа № 759/8101/23
Провадження: № 22-ц/824/11146/2023
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О., 
суддів Нежури В. А., Кулікової С.В.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги адвоката Попова Микити Геннадійовича в інтересах  ОСОБА_1 та адвоката Шамардіна Володимира Миколайовича в інтересах  ОСОБА_2 ,
на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року, постановлену під головуванням судді Ул'яновської О.В.,
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
 
у с т а н о в и в:
 
У травні 2023 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05 травня 2023 відкрито загальне позовне провадження. 
06 червня 2023 від відповідача ОСОБА_2 надійшов зустрічний позов до Акціонерного товариства «Універсал Банк», ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 про визнання договору поруки недійсним.
07 червня 2023 ОСОБА_1  подала зустрічну позовну заяву до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: Національний банк України,про визнання рішень загальних зборів акціонерів недійсними, визнання статуту нечинним в частині правонаступництва, визнання відсутності правонаступництва за кредитним договором.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року у прийнятті зустрічних позовів  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Попов М.Г. в інтересах  ОСОБА_1 та адвокат Шамардін В.М. в інтересах  ОСОБА_2  подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення норм процесуального права, просили скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Адвокат Попов М.Г. в інтересах  ОСОБА_1 на обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що зустрічний позов було подано ним в інтересах його довірителя в передбачений законом строк.
Відмітив, що позов про визнання відсутності правонаступництва за кредитним договором було подано у зв`язку з тим, що АТ «Універсал Банк»  не набуло усіх прав та обов`язків від ВАТ «Універсал Банк», а тому останній не набув права вимоги до               ОСОБА_1 , що вказує на взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів та необхідність їх спільного розгляду.
Адвокат Шамардін В.М. в інтересах  ОСОБА_2 на обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що зустрічну позовну заяву про визнання договору поруки недійним було подано в інтересах його довірителя у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 договорів із первісним позивачем не укладав та, відповідно, договір, за яким останній просить стягнути заборгованість, є недійним, а відтак позови є взаємопов`язаними. 
Ухвалами Київського апеляційного суду від 14 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
За правилом частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Повертаючи зустрічні позовні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що не було встановлено взаємопов`язаності позовів та доцільності їх спільного розгляду, а також можливості виключення задоволення первісного позову у разі задоволення зустрічних. Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 суд відмітив, що зазначений обсяг питань повинен розглядатись у господарському провадженні, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГК України. Щодо зустрічної  позовної заяви ОСОБА_2 суд зауважив, що дана заява подана також з порушенням вимог частини 1 ст. 193 ЦПК України.
Перевіривши такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
За змістом п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.  
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України визначено, що  відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.
Взаємний зв`язок первісного і зустрічного позову може виявлятись у тому, що зустрічна вимога виключає вимогу первісну, або обидва випливають з однієї підстави, або взаємний зв`язок виникає з однорідності обставин виникнення взаємних матеріально-правових вимог між позивачем і відповідачем. Первісний і зустрічний позов можуть бути взаємозв`язаними і тоді, коли підстава зустрічного позову паралізує підставу первісного позову, а тому задоволення вимог відповідача виключає задоволення вимог позивача.
Отже, із положень статті 193 ЦПК України убачається, що прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним відноситься до  дискреційних повноважень суду, при цьому, саме суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.
За змістом даної норми однією з умов прийняття зустрічного позову є доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів. Доцільно їх розглядати в одному процесі тоді, коли це дозволить більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємини сторін, виключити винесення взаємосуперечливих або взаємовиключних судових рішень. І, навпаки, недоцільно розглядати ці вимоги сумісно тоді, коли це затягне розгляд справи, а вимоги повністю можуть бути розглянуті окремо.
У п. 21 постанови Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №904/6157/19 вказано, що взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: - обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; - вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; - задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.
Встановлено, що АТ «Універсал Банк»  звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
В свою чергу, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали зустрічні позови, зокрема,                   ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним, а  ОСОБА_1  про визнання рішень загальних зборів акціонерів недійсними, визнання статуту нечинним в частині правонаступництва, визнання відсутності правонаступництва за кредитним договором.
Зі змісту зустрічних позовів вбачається, що ОСОБА_2 в своєму позові оскаржує договір поруки, у відповідності до умов якого АТ «Універсал Банк» просить стягнути заборгованість, а ОСОБА_1 ставить під сумнів наявність у  АТ «Універсал Банк» права вимоги за укладеним кредитним договором між ним та ВАТ «Універсал Банк».
З викладеного вбачається, що подання зустрічних позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 має на меті доведення відсутності матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин з позивачем. 
Повертаючи зустрічні позовні заяві, суд першої інстанції вказаної обставини не встановив та необґрунтовано вважав позови не взаємопов`язаними, що позбавило ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права доступу до правосуддя.
Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_2 ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 05 травня 2023 року про відкриття провадження у справі, якою було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Вказана обставина унеможливлює перевірку наявності порушення ОСОБА_2 вимог ч. 1 ст. 193 ЦПК України при зверненні з зустрічним позовом. При цьому, ОСОБА_2 вказував, що відповідну ухвалу про відкриття провадження не отримував, що вказує на необґрунтованість висновку суду першої інстанції про порушення ним вимог ч. 1 ст. 193 ЦПК України.
Окрім того, суд першої інстанції помилково зазначив, що позов ОСОБА_1 про визнання рішень загальних зборів акціонерів недійсними, визнання статуту нечинним в частині правонаступництва, визнання відсутності правонаступництва за кредитним договором підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, враховуючи  суб`єктний склад та той факт, що ОСОБА_1 не є учасником АТ «Універсал Банк», а тому оскарження нею рішень загальних зборів та статуту товариства не відноситься до вирішення корпоративного спору.
Отже, визначені судом першої інстанції підстави для повернення зустрічних позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є необґрунтованими.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»)
Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Отже, ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому  підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а відтак апеляційні скарги адвоката Попова М.Г. в інтересах  ОСОБА_1 та адвоката Шамардіна В.М.в інтересах  ОСОБА_2 підлягають задоволенню.
 
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд  
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційні скарги адвоката Попова Микити Геннадійовича в інтересах  ОСОБА_1 та адвоката Шамардіна Володимира Миколайовича в інтересах  ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

 
Головуючий                                                                                    Т. О. Невідома

Судді                                                                                                 В. А. Нежура

                                                                                                          С. В. Кулікова