УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2023 року
м. Київ
справа № 571/1988/21
провадження № 51-7124ск23 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду 
у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засуджених 
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Зарічненського районного суду Рівненської області від 19 жовтня 2023 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року у кримінальному провадженні № 12021181190000169 щодо 
ОСОБА_5 ,  
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  уродженця та жителя 
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_6 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя 
АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджених за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 
ст. 246 Кримінального кодексу України (далі - КК).
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 19 жовтня 
2023 року, залишеним без зміни ухвалою Рівненського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожного окремо, визнано винуватими і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК, та призначено кожному з них покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки. 
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням кожному іспитового строку тривалістю 
1 рік.
Вирішено питання щодо цивільного позову, процесуальних витрат та долі речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винуватими у тому, що вони 
18 серпня 2021 року приблизно о 18:00 за попередньою змовою групою осіб з третьою, невстановленою досудовим розслідуванням особою, в кварталі 39 виділу 46 Рокитнівського лісництва ДП СЛАП «Рокитнівський держспецлісгосп» всупереч вимогам Правил рубок головного користування, затверджених наказом Державного комітету лісового господарства № 364 від 23 грудня 2009 року, положень постанови Кабінету Міністрів України № 761 від 23 травня 2007 року «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», тобто без наявності ордера на відпуск деревини на пні, за допомогою бензопили марки «STIHL MS 361» та бензопили 
з маркувальним позначенням M03021976 умисно незаконно самовільно зрізали 
6 сироростучих дерев породи вільха та чотири сироростучих дерева породи береза, які порізали на відрізки довжиною по 1 м, загальною кубомасою 2,7 м3, чим заподіяли територіальній громаді в особі Рокитнівської селищної ради матеріальну шкоду 
на загальну суму 31 238,05 грн.
Вимоги та узагальнені доводи, викладені в касаційній скарзі 
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржені судові рішення та закрити кримінальне провадження щодо його підзахисних на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК за відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення. 
В обґрунтування вказаних вимог наголошує, що показання свідків ОСОБА_7 , 
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не доводять винуватість його підзахисних, 
а враховані судом першої інстанції письмові докази є неналежними і недопустимими, зокрема, протоколи огляду місця події від 18 та 20 серпня 2021 року, висновок експерта № СЕ-19/118-21/8294-ТР від 20 вересня 2021 року, протокол перегляду відеозапису 
від 16 вересня 2021 року, протокол обшуку від 02 жовтня 2021 року, протокол огляду бензопил від 02 жовтня 2021 року. Крім того зазначає, що суд першої інстанції послався 
у вироку на письмові показання свідка ОСОБА_11 , дані ним під час досудового розслідування та який не був допитаний в порядку ст. 225 КПК. Вказане, як стверджує захисник, залишилось поза увагою апеляційного суду, який в порушення вимог ст. 419 КПК не зазначив підстав, з яких апеляційну скаргу визнав необґрунтованою. Також зазначає, що апеляційний суд безпідставно не задовольнив його клопотання про повторне дослідження доказів, а свою відмову жодним чином у рішенні не обґрунтував.
Мотиви Суду
Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, 
що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо 
з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
За змістом статей 433, 438 КПК суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, а тому перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати і визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. 
Зазначені обставини були досліджені судами першої та апеляційної інстанцій і 
не підлягають перегляду в касаційному порядку відповідно до вимог зазначених статей, а отже під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Як убачається з копії вироку, суд першої інстанції, мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 
ч. 2 ст. 246 КК, послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст. 94 КПК.
Засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як видно з копій доданих судових рішень, своєї вини у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення не визнали. При цьому ОСОБА_5 показав, що 18 серпня 2021 року він погодився на пропозицію товариша підзаробити порізкою дерев у лісі; того дня він у кварталі 39 виділу 46 Рокитнівського лісництва ДП СЛАП «Рокитнівський держспецлісгосп» бензопилою обрізав гілки повалених дерев; свої дії вважав правомірними, оскільки у цьому його запевнив товариш; офіційного дозволу різати дерева з лісгоспу йому ніхто не давав. ОСОБА_6 пояснив, що 18 серпня 2021 року упродовж дня він у свого знайомого ОСОБА_11 перекривав дах на сараї, а тому не був і не міг бути на місці незаконної порубки, як це йому ставиться в провину.
Не зважаючи на таку позицію засуджених, місцевий суд належним чином проаналізував і оцінив показання:
- свідка ОСОБА_7 , який суду показав, що 18 серпня 2021 року приблизно о 18:00 
в кварталі 39 виділу 46 Рокитнівського лісництва ДП СЛАП «Рокитнівський держспецлісгосп» почув звуки працюючої бензопили, після чого, увімкнувши функцію відеозапису на своєму мобільному телефоні, прибув на місце незаконної порубки, 
де знаходилися ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з бензопилами в руках; ОСОБА_5 сказав йому, що зрізати дерева їм дозволив лісник, однак після того, як він заперечив можливість надання такого дозволу лісником, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та третя особа чоловічої статі втекли з місця події; відео з місця події, відзняте на власний мобільний телефон, того дня передав працівникам поліції; в судовому засіданні впізнав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вказавши, що саме ці особи здійснювали незаконну порубку на місці події 18 серпня 2021 року;
- свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні показав, що 18 серпня 2021 року приблизно о 18:00, будучи на той час інженером по охороні лісу, за вимогою директора ДП СЛАП «Рокитнівський держспецлісгосп» ОСОБА_7 прибув на місце незаконної порубки в квартал 39 виділу 46 Рокитнівського лісництва ДП СЛАП «Рокитнівський держспецлісгосп», де було виявлено 10 свіжозрізаних сироростучих дерев, 6 з яких породи вільха та 4 породи береза; неподалік місця події було виявлено автомобіль ВАЗ 2101, біля нього дві пляшки з маслом, бензин та напилок для загострювання цепу бензопили; переглянувши на місці події відзнятий ОСОБА_7 відеозапис, було з`ясовано, що на місці незаконної порубки дерев перебували ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 
Крім того, суд обґрунтовано у вироку послався на дані, що містяться у: протоколах огляду місця події від 18 та 20 серпня 2021 року з фототаблицями до них; висновку судової трасологічної експертизи від 20 вересня 2021 року № СЕ-19/118-21/8294-ТР; протоколі перегляду відеозапису від 16 вересня 2021 року (який було отримано органом досудового розслідування 19 серпня 2021 року в ході проведення огляду речей за письмовою заявою ОСОБА_7 ); листі ДП СЛАП «Рокитнівський держспецлісгосп» від 04 листопада 2021 року № 203; протоколі обшуку від 02 жовтня 2021 року; розрахунку розміру шкоди, заподіяної ОСОБА_5 та ОСОБА_6 незаконною рубкою дерев в кварталі 39 виділ 46 ДП СЛАП «Рокитнівський держспецлісгосп», проведеному на підставі постанови КМУ від 23 липня 2008 року № 665; висновку судово-економічної експертизи від 29 листопада 2021 року СЕ-19/118-21/10702-ЕК, яким надана належна правова оцінка в їх сукупності. 
Згідно з положеннями ст. 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку, на підставі чого дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК.
При цьому суд, як убачається із вироку, обґрунтовано із наведенням докладних мотивів спростував доводи засуджених про їхню непричетність до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_5 щодо обрізання гілок повалених дерев на прохання товариша, який запевнив про законність таких дій, а також 
ОСОБА_6 про його відсутність 18 серпня 2021 року на місці незаконної порубки, та зазначив, що їхня позиція, висловлена у показаннях, не знайшла свого підтвердження 
в ході судового розгляду та оцінюється судом як спосіб уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений нетяжкий злочин.
Водночас, колегія суддів, вважає обгрунтованими доводи захисника про безпідставне покликання у вироку суду першої інстанції на письмові пояснення свідка ОСОБА_11 , дані ним ним під час досудового розслідування, оскільки такі показання отримані не в порядку ст. 225 КПК.
Разом з тим, Суд вважає, що вказані порушення вимог кримінального процесуального закону, не вплинули на доведеність винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК та на законність судового  рішення в цілому.
Відповідно до ст. 374 КПКу мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК, є законним та вмотивованим, про що 
також ствердив суд апеляційної інстанції, переглянувши вказане судове рішення 
за апеляційною скаргою сторони захисту.
Погоджуючись із висновками місцевого суду, суд апеляційної інстанції в ухвалі зазначив, що винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених у судовому засіданні доказів, які суд оцінив у сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийняв законне та обґрунтоване рішення.
При цьому суд, перевіривши та спростувавши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 , які аналогічні доводам у його касаційній скарзі, ствердив 
про правильність прийнятого рішення та обґрунтовано залишив вказаний вирок без змін, зазначивши в ухвалі підстави ухваленого такого судового рішення.
З приводу посилань захисника у касаційній скарзі на положення ч. 3 ст. 404 КПК суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке. 
Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції 
не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Тобто обов`язковою умовою для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, установлених під час кримінального провадження, є неповнота їх дослідження або наявність певних порушень у ході їх дослідження. При цьому незгода з оцінкою певних конкретних доказів не є підставою для їх повторного дослідження.
Як убачається зі змісту оскарженої ухвали, суд апеляційної інстанції не залишив без уваги клопотання захисника про повторне дослідження доказів, розглянув заявлене клопотання та, пославшись на положення ч. 3 ст. 404 КПК, відмовив у його задоволенні, вказавши на безпідставність такого клопотання, про що і зазначив в судовому рішенні.
Постановлені у кримінальному провадженні судові рішення є належно вмотивованими та обґрунтованими, їх зміст відповідає вимогам статей 370, 374, 419 КПК, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися під час їх постановлення. 
З урахуванням викладеного Суд не вбачає підстав для скасування оскаржених судових рішень внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. 
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування оскаржених судових рішень, Судом не встановлено.
Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Зарічненського районного суду Рівненської області 
від 19 жовтня 2023 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року щодо засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                              ОСОБА_3