ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 грудня 2023 року           справа №360/670/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 360/670/23 (головуючий І інстанції Качанок О.М.) за позовом представника позивача Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                              У С Т А Н О В И В:  

В червні 2023 року представника позивача Середа І.Є. в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – відповідач), в якому позивач просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до пункту “а” статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених зі служби, та деяких інших осіб”; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту “а” статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” з 27.01.2022.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що 24.05.2023 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року у справі № 360/1789/22, яке набрало законної сили 27.03.2023, Адміністрація Державної прикордонної служби України оформила та направила до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (для Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області) відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, необхідні документи щодо призначення пенсії за вислугу років на умовах пункту “а” статті 12 вказаного Закону.
Розглянувши відповідний пакет документів щодо призначення позивачу пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області прийняло рішення, яким відмовило позивачу в її призначенні.
Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 360/670/23 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначенні пенсії від 06.06.2023 ( ОСОБА_1 ). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту “а” статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” з 27.01.2022.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.  
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно з пунктом “а” статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах “б”-“д”, “ж” статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Відповідно до подання про призначення пенсії від 24.05.2023 № 11/ПВ-11539 та витягу з наказу від 26.01.2022 № 60-ОС на день звільнення 26 січня 2022 року, вислуга років ОСОБА_1 становить: календарна - 19 років 04 місяці 22 дні, пільгова - 20 років 08 місяців 13 днів, всього - 40 років 01 місяць 05 днів.
За розглядом наданих копій документів відповідачем винесено рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років за відсутністю необхідної календарної вислуги для призначення пенсії згідно з пунктом “а” статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Відповідач зазначив, що загальна тривалість вислуги років у пільговому обрахуванні використовується при розрахунку розміру пенсії, а не для визначення права особи на той чи інший вид пенсії.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.  
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспорта позивача та картки платника податків.
Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України “Про особовий склад” від 28.12.2021 № 1013-ОС ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом “а” пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (у зв`язку із закінченням строку контракту).
Витягом з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України “Про особовий склад” від 26.01.2022 № 60-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення. Вказано, що остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 26 січня 2022 року. Вислуга років станом на 26 січня 2022 року становила: календарна – 19 років 04 місяці 22 дні, пільгова – 20 років 08 місяців 13 днів, всього – 40 років 01 місяць 05 днів.
За матеріалами даної справи встановлено, що позивачем було складено та направлено до Адміністрації Державної прикордонної служби України заяву про призначення пенсії від 14.02.2022.
При цьому суд зазначає, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 у справі № 360/1789/22, яке набрало законної сили 27.03.2023, встановлено такі обставини.
10.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України з заявою про підготовку та направлення документів для призначення пенсії за вислугу років.
Листом від 01.06.2022 № 11/К-1921-5594 Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила, що відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.01.2022 № 60-ОС на дату виключення позивача зі списків особового складу військової частини станом на 26.01.2022 вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 19 років 04 місяці 22 дні, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленим пунктом “а” статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, у зв`язку з цим в Адміністрації відсутні підстави для підготування та направлення документів для призначення в подальшому пенсії за вислугу років у відповідності до пункту “а” статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Не погоджуючись з вказаною відмовою Адміністрації Державної прикордонної служби України, викладеною у зазначеному листі, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Суд зазначає, що на підставі частини 4 статті 78 КАС України вказані обставини не доказуються при розгляді цієї справи.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 у справі № 360/1789/22 визнано протиправною відмову Адміністрації Державної прикордонної служби України, оформлену листом від 01.06.2022 № 11/К-1921-5594, щодо підготовки та направлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області заяви ОСОБА_1 від 10.02.2022 та інших необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років. Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України на підставі заяви від 10.02.2022 підготувати та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту “а” статті 12, статті 17-1 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії вислуги років у пільговому обчисленні.
24.05.2023 на виконання вищевказаного рішення суду у справі № 360/1789/22, Адміністрацією Державної прикордонної служби України оформлено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області відповідне подання про призначення пенсії за вислугу років разом з необхідними документами.
За наслідками розгляду вказаного подання та пакету документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області прийнято рішення від 06.06.2023 ( ОСОБА_1 ), яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту “а” статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги для призначення пенсії згідно з пунктом “а” статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, є Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ), відповідно до якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до пункту “а” статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, у період з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Частиною першою статті 17 Закону № 2262-XII визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах “б”-“д” статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.
Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-XII при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Статтею 17-1 Закону № 2262-XII визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ, Кабінет Міністрів України прийняв постанову “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей” від 17.07.1992 № 393 (далі - Постанова № 393, в редакції чинній на момент звільнення позивача з військової служби та звернення до Адміністрації Державної прикордонної служби щодо оформлення подання для призначення пенсії).
Згідно з пунктом 1 Постанови № 393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті “ж” статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.
Підпунктом “а” пункту 3 Постанови № 393 було визначено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці:
участь у бойових діях у воєнний час, час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;
час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 1 січня 1988 року;
таємно;
час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичної установи України, її співробітників та членів їх сімей;
час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;
період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Отже, передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.
Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17 (на які відповідач посилається у відзиві на позовну заяву), і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Ця позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.
Крім того, аналогічна правова позиція, щодо застосування вказаних норм законодавства у спірних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 120/3521/20-а та від 27.07.2022 у справі № 766/4549/17.
Окрім цього, у вищезазначеній постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформувала наступні правові висновки: “В цілях Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393”.
З наведеного суд дійшов висновку, що станом на момент виникнення спірних правовідносин для призначення пенсій за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років зараховувалась на пільгових умовах відповідно до Постанови № 393.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 “Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян” врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1, в редакції чинній на момент подання позивачем заяви про призначення пенсії).
Пунктом 1 Порядку № 3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення (абзац перший пункту 6 Порядку № 3-1).
Згідно з абзацом другим пункту 6 Порядку № 3-1 у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.
Пунктом 12 Порядку № 3-1 регламентовано, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.
Системний аналіз викладених положень Порядку № 3-1 дає змогу дійти висновку, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 537/1980/16-а та у постанові Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 554/2032/17.
Пунктом “а” частини першої статті 12 Закону № 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах “б” - “д”, “ж”, “з” статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Зі змісту рішення суду від 16.11.2022 у справі № 360/1789/22, яке набрало законної сили, встановлено, що підставою для відмови у підготовці та направленні документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років Адміністрацією Державної прикордонної служби України зазначено недостатність у позивача на дату виключення зі списків частини календарної вислуги років, тобто до вислуги років не зараховано 20 років 08 місяців 13 днів пільгової вислуги років.
У вказаному рішенні суд дійшов висновку, що 20 років 08 місяці 13 днів є вислугою, яка повинна бути врахована до вислуги років, яка підлягає обчисленню та застосуванню в порядку статей 12, 17 та 17-1 Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393, разом із визначеним періодом часу 19 років 04 місяці 22 дні.
Судом встановлено, що вислуга років позивача, з урахуванням вислуги років на пільгових умовах, становить більше 25 календарних років, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту “а” частини першої статті 12 Закону № 2262-XII.
Відповідно до пункту “б” статті 50 Закону № 2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів “а”, “в” статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.
Відповідно до частини третьої статті 50 Закону № 2262-ХІІ пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
Позивач звільнений з військової служби 26.01.2022, право на пенсію у позивача виникло з наступного дня після звільнення, тобто з 27.01.2022, із заявою до уповноваженого структурного підрозділу Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо призначення йому пенсії звернувся 14.02.2022. Відтак, позивач має право на призначення пенсії за пунктом “а” статті 12 Закону № 2262-ХІІ з 27.01.2022.
Щодо посилань відповідача на те, що загальна тривалість вислуги у пільговому обрахуванні використовується при розрахунку розміру пенсії, а не для визначення права особи на той чи інший вид пенсії, суд зазначає таке.
Постановою Кабінету Міністрів України “Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393” від 16.02.2022 № 119, яка набрала чинності з 19.02.2022, було внесено зміни, зокрема, в пункті 3 Постанови № 393, абзац перший якого, викладено в такій редакції: “До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:…”
З наведеного вбачається, що Постанова № 393, в редакції змін внесених Постановою № 119, застосовується з 19.02.2022.
При цьому, як вже зазначалось судом вище, спірні правовідносини в даній справі виникли з моменту набуття позивачем права на пенсію, тобто з 27.01.2022, а тому правових підстав для застосування пункту 3 Постанови № 393 в редакції Постанови № 119, немає.
Як зазначається в Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Вищевказані посилання відповідача є незмістовними.
Суд зазначає, що порушене право позивача полягає у фактичній відмові відповідача - суб`єкта владних повноважень призначити пенсію.
Зі змісту рішення про відмову в призначенні пенсії від 06.06.2023 встановлено, що відповідачем при розгляді документів щодо призначення позивачу пенсії надано оцінку та у рішення в якості підстави відмови вказано на відсутність календарної вислуги.
Проте, зі змісту наданих документів та встановлених в цій справі обставин, а також в рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 у справі № 360/1789/22, судом встановлено факт наявності у позивача вислуги років достатньої для призначення пенсії.
З урахуванням встановлених обставин та норм наведеного законодавства, наявні підстави для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту “а” статті 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Враховукючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії від 06.06.2023 ( ОСОБА_1 ) та зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. “Руїз Торія проти Іспанії” (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 360/670/23 - залишити без задоволення.      
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 360/670/23 - залишити без змін.     
Повне судове рішення складено 12 грудня 2023 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                    Т.Г. Гаврищук

                                                                                                              І.В. Сіваченко