УХВАЛА
20 листопада 2023 року
м. Київ
справа № 369/9266/22
провадження № 61-15748ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,               Фаловської І. М., 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вареник Андрій Миколайович, на постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,                     в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше                                        50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до її повноліття, починаючи з дня звернення до суду.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від  08  травня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнено зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/14 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на дитину за один місяць.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У задоволенні решти вимог позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено частково. 
 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від  08 травня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.
 
Стягнено зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу),                 але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
06 листопада 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вареник А. М., подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов таких висновків.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням                             чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.
 
Право на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду                       від 16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вареник А. М., обґрунтовує тим, що справа має для нього виняткове значення.
 
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі суд касаційної інстанції не надає правової оцінки законності                            та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлює наявність  чи  відсутність  випадків,  передбачених  пунктом  2  частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, дійшов висновку, що обґрунтування, які вона містить, не підтверджують наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню. При цьому Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Зазначені заявником у касаційній скарзі обставини, передбачені підпунктом                  в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтовані тим,                               що вирішення справи Верховним Судом має виняткове значення для нього. Вказані доводи касаційної скарги не містять достатніх обґрунтувань для розгляду малозначної справи в касаційному порядку. Незгода заявника з діями позивача або з оскаржуваним судовим рішенням у цілому не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є. 
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права                              на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Зазначене відповідає і Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якою державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права                       на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися стосовно тих справ,                                    які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ,                                                 які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини,                      яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень                          та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня                   1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим,    що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено,                          що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі Zubac v. Croatia (Зубац проти Хорватії) від 5 квітня 2018 року).
 
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, ухвалене у малозначній справі, і наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої                        статті 389 ЦПК України, заявник належним чином не обґрунтував, а суд                            не встановив, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вареник Андрій Миколайович, на постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня                  2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. 
 
Копію ухвали разом із доданими до скарги документами направити особі,                 яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню                             не підлягає.
Судді:                                                                                                    В. М. Ігнатенко
      С. О. Карпенко
      І. М. Фаловська