ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 листопада 2023 року  
м. Київ
 
справа № 225/804/22
провадження № 61-5242св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,
суддів: Дундар І. О., Зайцева А. Ю., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області,правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2023 року у складі колегії суддів: Мірути О. А., Тимченко О. О., Хейло Я. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
Зміст вимог позовної заяви 
 
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про зобов`язання нарахування та стягнення заборгованості за страховими виплатами в порядку спадкування.
 
Позов мотивований тим, що батько позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 був особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, і перебував на обліку у Торецькому міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області як отримувач страхових виплат. ОСОБА_1 стверджував, що спадковим майном після ОСОБА_3 є грошові кошти у вигляді страхових виплат, які не були виплачені за його життя Фондом соціального страхування України. 14 січня 2020 року позивач як єдиний спадкоємець батька за законом звернувся до Першої Маріупольської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . На підставі цієї заяви державний нотаріус Матвєєва Н. В. завела спадкову справу № 65340444 та надіслала запит до Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо наявності недоотриманих його батьком страхових виплат. Відповідно до листа Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області за час перебування на обліку всі страхові суми сплачені ОСОБА_3 у повному обсязі, будь-якої заборгованості або недоотриманої виплати перед померлим ОСОБА_3 у відділення немає, а страхові виплати йому були припинені у зв`язку зі скасуванням дії довідки про взяття на облік ВПО з 01 листопада 2016 року. У зв`язку з цим позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого, яка складається, зокрема з невиплаченої суми страхових виплат. ОСОБА_1 вважав припинення страхових виплат батьку ОСОБА_3 неправомірним.
 
Позивач просив зобов`язати відповідача нарахувати ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , страхові виплати за період із листопада 2016 року до жовтня 2019 року та стягнути їх на користь позивача суми, оскільки вони входять до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату спадкоємцю ОСОБА_1 суму страхових виплат за період із 01 листопада 2016 року до 17 жовтня 2019 року, належних спадкодавцю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 984,80 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та неоскарження спадкодавцем дій Фонду соціального страхування України не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання цих страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні статті 1227 ЦК України, ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2023 року апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, задоволено. Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2022 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про зобов`язання нарахування та стягнення заборгованості за страховими виплатами в порядку спадкування відмовлено.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:
 
за життя, з 01 вересня 2014 року до 31 жовтня 2016 року, ОСОБА_3 перебував на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, і отримував страхові виплати у Торецькому міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області;
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер;
 
позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 та у передбачений статтею 1270 ЦК України строк 14 січня 2020 року звернувся до Першої Маріупольської нотаріальної контори, де на підставі його заяви про прийняття спадщини після батька ОСОБА_3 державний нотаріус Матвєєва Н. В. завела спадкову справу № 65340444, що підтверджено витягом від 14 січня 2020 року № 58987079 (а. с. 28);
 
на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО від 19 жовтня 2016 року № 18 страхові виплати ОСОБА_3 були припинені у зв`язку зі скасуванням дії довідки про взяття на облік ВПО з 01 листопада 2016 року (а. с. 29);
 
непідтвердження за життя ОСОБА_3 місця його фактичного проживання, ненадання довідки внутрішньопереміщеної особи не є підставою для ненарахування чи невиплати страхових виплат. Проте припинення нарахування Фондом соціального страхування України ОСОБА_3 здійснено з 31 жовтня 2016 року на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО від 19 жовтня 2016 року № 18, тобто за життя ОСОБА_3 . Проте останній у встановленому законом порядку не оскаржив дії відповідача, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми. Тому вказані суми йому за життя не нараховувались, у зв`язку з чим вони не можуть входити до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 з огляду на те, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату згідно зі статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить;
 
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто через три роки від дати прийняття Фондом соціального страхування України рішення про припинення виплати страхового відшкодування. Тобто ОСОБА_1 як спадкоємець не має права на те, що за життя спадкодавця йому не нараховано. Спадкодавець дій відповідача із ненарахування вказаних страхових виплат не оскаржував;
 
на зазначені обставини суд першої інстанції не звернув увагу та дійшов помилкового висновку про те, що позивач набув право на ненараховані страхові виплати як на спадкове майно;
 
оскільки право на призначення та виплату щомісячної страхової суми у випадку трудового каліцтва згідно зі статтею 1219ЦК України до складу спадщини не входить, то вимоги спадкоємця ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити заборгованість недоотриманих страхових виплат померлого батька ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом є безпідставними.
 
Аргументи учасників 
 
У квітні 2023 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 мотивована тим, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі 
№ 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та неоскарження дій Фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Такі ж самі висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20), у постановах Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі № 428/3156/20 (провадження № 61-1302св21), від 08 червня 2022 року у справі № 428/8648/20 (провадження № 61-12340св21), від 15 червня 2022 року у справі № 428/9208/20 (провадження № 61-12302св21) та від 14 вересня 2022 року у справі № 243/11095/20 (провадження № 61-11342св21). Проте суд апеляційної інстанції не врахував, що відповідач самовільно припинив виплати батькові позивача, не маючи на це правових підстав. ОСОБА_1 за життя звернувся із заявою до відділення Фонду на контрольованій урядом території України, тим самим скористався своїм правом на отримання призначених страхових виплат. Після     листопада 2016 року батько позивача в силу похилого віку, стану здоров`я не мав змоги приїхати з тимчасово окупованої території (місто Єнакієве, Донецької області), де проживав до своєї смерті. А позивач, який постійно проживав у місті Маріуполь не мав змоги надати допомогу батькові. При цьому, жоден закон не містить таку підставу для припинення соціальних виплат як відсутність в особи реєстрації внутрішньо переміщеної особи.
Оскільки батькові позивача страхові виплати були призначені пожиттєво, він мав право на нарахування та виплату страхових виплат незалежно від звернення до робочих груп Фонду про продовження виплат і за життя право на отримання страхових виплат не втратив, тому позивач як спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат у порядку спадкування за законом. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і відповідно до статті 1227 ЦК України, ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець ОСОБА_1 має право на отримання страхових виплат у порядку спадкування за законом.
 
У травні 2023 року до Верховного Суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив, мотивований тим, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю у спадкодавця права на виплати, які є предметом цього позову. Непідтвердження за життя ОСОБА_3 місця його фактичного проживання, ненадання довідки внутрішньопереміщеної особи не є підставою для ненарахування чи невиплати страхових виплат. Проте припинення нарахування Фондом страхових виплат ОСОБА_3 здійснено з 31 жовтня 2016 року на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО від 19 жовтня 2016 року № 18, тобто за життя ОСОБА_3 . Але останній у встановленому законом порядку не оскаржив дії відповідача, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми. Вказані суми йому за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після його смерті у зв`язку з тим, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату згідно зі статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2023 року справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження у складі колегії із п`яти суддів.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
Доводи касаційної скарги містять підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зазначено, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №  243/3505/16-ц, від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, від 01 червня 2022 року у справі № 428/3156/20, від 08 червня 2022 року у справі № 428/8648/20, від 15 червня 2022 року у справі № 428/9208/20, від 14 вересня 2022 року у справі № 243/11095/20.
 
Фактичні обставини справи
 
Суди встановили, щоОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 22).
 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 23).
 
Відповідно до довідки від 19 листопада 2014 року № 1421111838 ОСОБА_3 був особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.
 
ОСОБА_3 був особою з інвалідністю третьої групи та перебував на обліку у Торецькому міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області як отримувач страхових виплат, що підтверджено довідкою серії 2-18АЕ № 032911 (а. с. 18).
 
14 січня 2020 року ОСОБА_1 як єдиний спадкоємець ОСОБА_3 за законом звернувся до Першої Маріупольської нотаріальної контори, де на підставі його заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 державний нотаріус Матвєєва Н. В. завела спадкову справу № 65340444, що підтверджено витягом від 14 січня 2020 року № 58987079 (а. с. 28).
 
Згідно з листом Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 24 січня 2020 року № 37.01-03/101 ОСОБА_3 перебував на обліку у цьому відділенні та отримував страхові виплати як внутрішньо переміщена особа з 01 вересня 2014 року до 31 жовтня 2016 року. За час перебування на обліку всі страхові суми сплачені в повному обсязі.
 
Станом на 01 листопада 2016 року будь-якої заборгованості або недоотриманої виплати перед померлим ОСОБА_3 у відділення немає. На підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО від 19 жовтня 2016 року № 18 страхові виплати ОСОБА_3 були припинені у зв`язку зі скасуванням дії довідки про взяття на облік ВПО з 01 листопада 2016 року (а. с. 29).
 
Постановою державного нотаріуса Першої Маріупольської нотаріальної контори Матвєєвої Н. В. від 06 травня 2020 року № 1067/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається, зокрема, з невиплаченої суми страхових виплат (а. с. 30-31). 
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
 
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).
 
Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження 
№ 61-11268сво20) вказано, що «тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:
 
- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
 
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
 
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
 
Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.
 
У справі, що переглядається, апеляційний суд не звернув уваги, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат у порядку спадкування за законом.
 
Натомість суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи й вірно застосувавши норми матеріального права, зробив обґрунтований висновок про задоволення позову ОСОБА_1 та зобов`язання УВД ФССУ в Донецькій області здійснити нарахування та виплату йому, як спадкоємцю, сум страхових виплат за період з 01 листопада 2017 року по 28 лютого 2019 року, належних спадкодавцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте ураховуючи, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то стягнення районним судом страхових виплат по 28 лютого 2019 року є безпідставним. Проте це не впливає на правильне вирішення районним судом справи (частина друга статті 410 ЦПК України). У зв`язку з цим рішення міськрайонного суду підлягає зміні».
 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
 
У справі, що переглядається:
 
при зверненні до суду з цим позовом позивач як спадкоємець батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилався на те, що за життя його батько мав статус особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, і перебував на обліку у Торецькому міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області як отримувач страхових виплат. З 01 листопада 2016 року відповідач, на переконання позивача, неправомірно припинив страхові виплати батькові у зв`язку зі скасуванням дії довідки про взяття на облік ВПО;
 
ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд не врахував, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та неоскарження дій відповідача спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат, і що право на такі виплати у спадкодавця зберігається відповідно до статті 1227 ЦК України та ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, формально пославшись на те, що за життя спадкодавець не оскаржував рішення про припинення страхових виплат, що й стало підставою для відмови у задоволенні позову;
 
водночас суд першої інстанції, установивши факт неправомірного припинення відповідачем страхових виплат батькові позивача, дійшов обґрунтованого висновку про зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, здійснити нарахування та виплату спадкоємцю ОСОБА_1 суму страхових виплат за період із 01 листопада 2016 року до 17 жовтня 2019 року, належних спадкодавцю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Оскільки апеляційний суд помилково скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції, постанова апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням процесуального права. У зв`язку із наведеним, колегія суддів вважає, що: касаційну скаргу належить задовольнити, постанову апеляційного суду - скасувати із залишенням у силі рішення суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2023 року скасувати.
 
Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2022 року залишити в силі.
 
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2023 року втрачає законну силу.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    В. І. Крат
 
Судді:                                                                             І. О. Дундар
 
          А. Ю. Зайцев
 
Є. В. Краснощоков 
 
М. М. Русинчук