УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2023 року
м. Київ
справа № 459/2414/20
провадження № 51-5469 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року щодо неї,
встановив:
Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 30 грудня 2022 року,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку та жительку АДРЕСА_1 та проживаючої у АДРЕСА_2 , раніше несудимої,
засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказаним вироком цивільний позов ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілої 123 36 грн на відшкодування завданої матеріальної шкоди та 10 000 грн - моральної.
Прийнято рішення щодо речових доказів у провадженні. 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За змістом оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_4  визнано винуватою у тому, що вона, 14 червня 2020 року, о 10:15 год, перебуваючи у будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_5 , діючи умисно, нанесла один удар поліетиленовим пакетом, в якому знаходились продукти, у голову  потерпілої, чим спричинила останній тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилася струсом головного мозку, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. 
У касаційній скарзі засуджена просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. 
На обґрунтування своїх вимог вказує, що всупереч положенням ст. 419 КПК України, суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги її захисника щодо наявності у неї умислу на спричинення легких тілесних ушкоджень. Вказує, що відхиляючи такі твердження, судом апеляційної інстанції, на її думку, не взято до уваги, що ОСОБА_5 могла у побутових умовах сама собі нанести ушкодження. Крім того, вважає, що її винуватість не підтверджується належними та достатніми доказами. Крім того, формально посилається на порушення її права на захист у кримінальному провадженні.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі, не вбачається з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
При цьому, наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За змістом касаційної скарги, засуджена оспорює правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, вказує на неповноту судового розгляду та не погоджується з оцінкою доказів.
Фактичні обставини кримінального провадження були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій і вони перегляду у касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є підставами для скасування чи зміни судових рішень лише в апеляційному порядку, згідно з вимогами ст. 409 КПК України.
Доводи засудженої, викладені в касаційній скарзі щодо невідповідності ухвали апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України, є необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено, зокрема, короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу; узагальненого викладу позиції інших учасників судового провадження; встановлених судом першої інстанції обставин; встановлених судом апеляційної інстанції обставин з посиланням на докази, а також мотивів визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; висновку суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Як убачається із змісту оскарженої ухвали апеляційного суду, захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із вироком суду, в інтересах засудженої подав апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам та неповноту судового розгляду, вважаючи, що висновки суду щодо винуватості засудженої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, не підтверджуються доказами, дослідженими у суді першої інстанції, вказуючи про недоведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, захисник просив вирок скасувати і виправдати останню.
Перевіривши під час апеляційного розгляду висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_4 ,. та правильність юридичної кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 125 КК України, зокрема, повторно допитавши потерпілу та засуджену, а також проаналізувавши певні докази у кримінальному провадженні, апеляційний суд мотивовано визнав, що висновки суду щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, які належно оцінені судом та є обґрунтованими.
Зокрема, спростовуючи твердження захисника стосовно можливого нанесення потерпілою у побутових умовах собі ушкоджень, апеляційний суд послався на дані висновку експерта № 99/2020 від 07 серпня 2022 року, відповідно до яких, у ОСОБА_5 на момент проведення судово-медичної експертизи 07 серпня 2020 року будь-яких тілесних ушкоджень не було виявлено та при зверненні до лікарів поліклініки 15-17 червня 2020 року потерпілій діагностували «закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку», вказана травма голови утворилася від контакту з тупими предметами та могла виникнути 14 червня 2020 року і відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Крім того, факт нанесення потерпілій цих тілесних ушкоджень при обставинах зазначених у вироку, підтверджувався іншими доказами у провадженні, яким була надана судом першої інстанції належна правова оцінка, а тому, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при дослідженні доказів, суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про доведеність винуватості засудженої у вчиненому неї кримінального проступку.
Переглядаючи вирок в апеляційному порядку, суд дав належну оцінку викладеним в апеляційних скаргах доводам, у тому числі і тим, на які засуджена посилається у своїй касаційній скарзі та обґрунтовано залишив їх без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. 
Колегія суддів касаційного суду погоджується з наведеними у ній висновками щодо законності та обґрунтованості вироку суду.
Доводи засудженої про можливе порушення її права на захист у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального проступку не вимагає обов`язкової участі захисника, разом з тим у суді першої та апеляційної інстанціях, в її інтересах діяв захисник ОСОБА_6 . 
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданого до неї судового рішення та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Враховуючии зазначене, колегія суддів касаційного суду вважає, що у відкритті касаційного провадження засудженій за її касаційною скаргою необхідно відмовити.
Враховуючи наведене та керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 08 червня 2023 рокущодо неї.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                            ОСОБА_3