ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

16 листопада 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 761/6093/22
Головуючий у першій інстанції – Бездідько В. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/954/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Скрипки А.А.    
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
секретар: Поклад Д.В. 

сторони: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
третя особа: ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції,  цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Бездідька В.М. від 28 квітня 2023 року, місце ухвалення рішення м.Прилуки, дата складання повного тексту рішення 04 травня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,
  
                           В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 11.02.2022 року було роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди (первісна позовна заява - а.с.41-49, том 1), та направлено матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до юридичної особи Teka-Group Foundation, ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що він є суддею у відставці, доктором юридичних наук, займається науковою та викладацькою діяльністю, є заступником голови правління Громадської організації ”Всеукраїнська асоціація суддів у відставці”, адвокатом. Позивач зазначав, що відносно нього протягом декількох років на різних веб-сайтах ведеться активна компанія по розповсюдженню недостовірної інформації про те, що він у стані алкогольного сп`яніння вбив двох дітей, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Така поведінка осіб, відповідальних за розповсюдження інформації в мережі Інтернет за активними інтернет-посиланнями продовжує підтримувати негативну репутацію ОСОБА_1 , порушує особисті, професійні та інші соціальні зв`язки. ОСОБА_1 стверджував, що залишення вищевказаної недостовірної інформації за первісними посиланнями породжує суспільний осуд позивача на основі неправдивої інформації про факти і події, які ніколи не відбувалися насправді, що завдає ОСОБА_1 значних моральних страждань. За наведених обставин, з урахуванням додаткових пояснень (а.с.119-121, том 1), які за своєю суттю є уточненням позовних вимог, позивач  просив  суд  визнати  недостовірною  та  такою,  що  порочить честь,  гідність  та  ділову  репутацію  ОСОБА_1 ,  та  яка  підлягає видаленню  з  веб-сайту,  інформацію,  яка  дослівно  зазначена  в  п.п.1.8 позовної заяви, відповідно до п.8 прохальної частини позовної заяви, а саме,  інформацію,  поширену  відносно  ОСОБА_1   ІНФОРМАЦІЯ_1   на веб-сайті ”Антикор” ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , который в пьяном ДТП убил двоих детей пытается влезть     в    Апелляционную     палату     Высшего     суда     по     вопросам интеллектуальной собственности” за посиланням: https://antikor.com.ua/amp/articles/399646-sudjja  aleksandr_ hrimli_ kotoryi 774_         v_         pjjanom_         dtp_         ubil_         dvoih_        detei         774 pytaetsja_vleztj_v_apelljatsionnuju_palatu_vysshego наступного змісту: ” ОСОБА_6 фигурирует в огромном количестве открытых источников. Его обвиняют в совершении ДТП в состоянии алкогольного опьянения, в результате которого погибли двое детей. Судья долгое время находился под следствием, однако до суда дело не дошло. Мать детей умерла, а отца нашли ”повешенным”. Этот же судья запрещал мирные собрания в 2013 году, мотивируя это ”неудобством для организации ярмарки’’. ... из-за того, что родители погибших детей также умерли, дело закрыли в связи с ”отсутствием пострадавших.” ’’. Позивач просив зобов`язати відповідачів видалити спірну публікацію із вказаного веб-посилання. Також позивач просив стягнути на його користь моральну шкоду, про яку йдеться в п.19 прохальної частини позовної заяви, стягнувши з відповідачів: Teka-Group Foundation, ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду по 16 667 грн. з кожного. Крім того, позивач ставив питання про розподіл понесених ним по справі судових витрат. 

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.04.2023  року  було  відмовлено  у  задоволенні  позову  ОСОБА_1   до Teka-Group Foundation, ОСОБА_3 про визнання інформації недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, стягнення моральної шкоди. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3   сплачені  витрати  на  правничу  допомогу  адвоката  у  сумі  30 000  грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 28.04.2023 року, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити в повному обсязі вимоги заявленого позову до Teka-Group Foundation, ОСОБА_3 , а також здійснити перерозподіл судових витрат та стягнути з відповідачів понесені ОСОБА_1 судові витрати під час розгляду даної справи судами першої та апеляційної інстанцій. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 28.04.2023 року є незаконним, ухваленим із неправильним застосуванням норм матеріального права та грубим порушенням норм процесуального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції неправомірно відхилив, як недопустимий доказ надану позивачем копію документа, який підтверджує відомості про власників веб-сайту https://antikor.com.ua/. Апелянт стверджує, що позивачем було надано суду першої інстанції достатні та допустимі докази щодо належних відповідачів по справі, і вказані докази є документально підтвердженими, проте, суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги вказані документи. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки доводам, викладеним в позовній заяві, а також наданим доказам відносно того, що поширена відповідачами інформація є твердженням про факти, а не оціночними судженнями, дана інформація не відповідає дійсності, оскільки відповідачі не надали жодних доказів, які б підтверджували, що позивач дійсно скоїв ДТП, в результаті якого загинули діти, і що проти нього порушувалась або закривалась кримінальна справа, а отже, вказана інформація є недостовірною, крім того, дана інформація фактично містить в собі звинувачення позивача у вчиненні злочину, що є порушенням конституційних гарантій щодо презумпції невинуватості особи. За доводами апелянта, судом першої інстанції не було належним чином досліджено докази по справі та фактичні обставини даної справи, а також не враховано судову практику вирішення даної категорії справ, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення. Доводи апеляційної скарги вказують, що судом першої інстанції також було без будь-яких обґрунтувань відмовлено і у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, та відхилено наведені позивачем доводи. Апелянт також не погоджується із висновком рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, оскільки сторона позивача не отримувала для ознайомлення доказів на підтвердження понесених відповідачем ОСОБА_3 судових витрат, що є порушенням засад змагальності та рівності учасників судового процесу.     

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.04.2023 року, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 28.04.2023 року. 

В судових засіданнях апеляційного суду позивач ОСОБА_1 (в судовому засіданні 27.07.2023 року) та його представник - адвокат Кравець Р.Ю. підтримали вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.  

В судових засіданнях апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Карпенко В.К. просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.04.2023 року, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 28.04.2023 року. 

В   судові   засідання   апеляційного   суду   відповідач  ОСОБА_3 , представник відповідача Teka-Group Foundation, третя особа ОСОБА_4 , належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини   підтверджуються   її   матеріалами,   що   26.03.2019   року   на веб-сайті ”Антикор” https://antikor.com.ua/ було опубліковано статтю відносно позивача під назвою: ” ОСОБА_5 , который в пьяном ДТП убил двоих детей пытается влезть в Апелляционную палату Высшего суда по вопросам интеллектуальной собственности”. Вказана інформація поширена за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3   aleksandr_ hrimli_ kotoryi 774_         v_         pjjanom_         dtp_         ubil_         dvoih_        detei         774 pytaetsja_vleztj_v_apelljatsionnuju_palatu_vysshego наступного змісту: ” ОСОБА_6 фигурирует в огромном количестве открытых источников. Его обвиняют в совершении ДТП в состоянии алкогольного опьянения, в результате которого погибли двое детей. Судья долгое время находился под следствием, однако до суда дело не дошло. Мать детей умерла, а отца нашли ”повешенным”. Этот же судья запрещал мирные собрания в 2013 году, мотивируя это ”неудобством для организации ярмарки’’. ... из-за того, что родители погибших детей также умерли, дело закрыли в связи с ”отсутствием пострадавших.” ’’

Відповідно до довідки МВС України серії ААА № 0669773 (а.с.73, том 1), ОСОБА_1 , станом на 28.05.2019 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. 
Як вбачається із довідки Офісу Генерального прокурора від 14.06.2022 року (а.с.74, зворот, том 1), згідно даних Єдиного реєстру досудових розслідувань, станом на 09.06.2022 року, кримінальні провадження, в яких містяться відомості про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, як підозрюваного, обвинуваченого, не встановлені. Облік даних про зареєстровані злочини до 20.11.2012 року здійснювало МВС України.
Позивач ОСОБА_1 є суддею у відставці, що підтверджується копією посвідчення (а.с.19, том 1), є членом Національної асоціації адвокатів України, що підтверджується копією посвідчення від 02.04.2002 року № 468 (а.с.19, том 1), 26.06.2017 року позивач ОСОБА_1 здобув науковий ступінь доктора юридичних наук (а.с.19, том 1).
Як вбачається із довідки з відомостями про власників веб-сайтів або інформацією про їх встановлення №17-27/2022-Д від 19.01.2022 року (а.с. 12,зворот - 17, том 1), виданої Дочірнім підприємством ’’Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет’’ Консорціуму ’’Український центр підтримки номерів і адрес’’, реєстрантом доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_4 , є фірма ІНФОРМАЦІЯ_5 , власником свідоцтва на знак для товарів і послуг ”АНТИКОР” є ТЕКА-ГРУП ФАУНДЕІШН, заявником - ОСОБА_3 . Згідно даної довідки, ОСОБА_3 може мати відношення до створення та функціонування веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_4 та є ймовірним власником останнього.
Свідоцтвом про акредитацію Український мережевий інформаційний центр підтвердив компетентність Дочірнього підприємства ’’Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет’’ Консорціуму ’’Український центр підтримки номерів і адрес’’ у здійсненні ним функцій з проведення фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет з видачею Експертних висновків, а також - видачу довідок з відомостями про власників веб-сайтів/реєстрантів доменних імен або інформацією про їх встановлення відповідно до Договору про акредитацію від 08 травня 2019 року (а.с.17,зворот, том 1).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.04.2023 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції виходив з того, що як встановлено у судовому засіданні, позивач не подав до суду оригіналу електронного документу з відомостями про власників веб-сайтів. Судом першої інстанції зазначено, що наявна у матеріалах справи копія не може бути визнана допустимим доказом, оскільки не засвідчена належним чином. За таких обставин, суд вказав, що неможливо достовірно стверджувати, що Teka-Group Foundation та ОСОБА_3 є належними відповідачами по справі. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, і в їх задоволенні необхідно відмовити у повному обсязі.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.04.2023 року про відмову в задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.  

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції неправомірно відхилив, як недопустимий доказ надану позивачем копію документа, який підтверджує відомості про власників веб-сайту https://antikor.com.ua/. Апелянт стверджує, що позивачем було надано суду першої інстанції достатні та допустимі докази щодо належних відповідачів по справі, і вказані докази є документально підтвердженими, проте, суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги вказані документи. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки доводам, викладеним в позовній заяві, а також наданим доказам відносно того, що поширена відповідачами інформація є твердженням про факти, а не оціночними судженнями, дана інформація не відповідає дійсності, оскільки відповідачі не надали жодних доказів, які б підтверджували, що позивач дійсно скоїв ДТП, в результаті якого загинули діти, і що проти нього порушувалась або закривалась кримінальна справа, а отже, вказана інформація є недостовірною, крім того, дана інформація фактично містить в собі звинувачення позивача у вчиненні злочину, що є порушенням конституційних гарантій щодо презумпції невинуватості особи. За доводами апелянта, судом першої інстанції не було належним чином досліджено докази по справі та фактичні обставини даної справи, а також не враховано судову практику вирішення даної категорії справ, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення. Доводи апеляційної скарги вказують, що судом першої інстанції також було без будь-яких обґрунтувань відмовлено і у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, та відхилено наведені позивачем доводи.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.    

Відповідно до статті 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Положеннями ч.1 статті 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Приписами статті 297 ЦК України регламентовано, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Відповідно до статті 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Згідно роз`яснень абз.1,2,5 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 ’’Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи’’, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. 
Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Необхідно зазначити, що публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу.
У разі, якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції №1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).
У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).
У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися ’’виставити’’ себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому, зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Розглядаючи дану справу, і виходячи із приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно приймати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів.

Звертаючись з позовом до Teka-Group Foundation, ОСОБА_3 , позивач просив суд визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність  та  ділову репутацію ОСОБА_1 , та яка підлягає видаленню з веб-сайту,  інформацію,  поширену  відносно  нього  ІНФОРМАЦІЯ_1   на веб-сайті ”Антикор” ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , который в пьяном ДТП убил двоих детей пытается влезть  в  Апелляционную   палату   Высшего   суда   по   вопросам интеллектуальной собственности” за посиланням: https://antikor.com.ua/amp/articles/399646-sudjja  aleksandr_ hrimli_ kotoryi 774_         v_         pjjanom_         dtp_         ubil_         dvoih_        detei         774 pytaetsja_vleztj_v_apelljatsionnuju_palatu_vysshego наступного змісту: ” ОСОБА_6 фигурирует в огромном количестве открытых источников. Его обвиняют в совершении ДТП в состоянии алкогольного опьянения, в результате которого погибли двое детей. Судья долгое время находился под следствием, однако до суда дело не дошло. Мать детей умерла, а отца нашли ”повешенным”. Этот же судья запрещал мирные собрания в 2013 году, мотивируя это ”неудобством для организации ярмарки’’. ... из-за того, что родители погибших детей также умерли, дело закрыли в связи с ”отсутствием пострадавших.” ’’

В ході розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи позивача ОСОБА_1 відносно того, що вищевказана інформація в стверджувальній формі фактично містить його звинувачення у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої загинули діти.

Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно приписів ч.1, ч.2 статті 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.  Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому і процесуальному значеннях. Як загальноправова вимога, вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований, як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне право положення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, який у своєму рішенні від 10.02.1995 у справі ’’Аллене де Рібермон проти Франції’’ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
У найзагальнішому вигляді правило презумпції невинуватості означає, що особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину і покарана лише за умови, що її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду. Повідомлення особі про підозру, складання слідчим та затвердження прокурором обвинувального акта на стадії досудового розслідування, розгляд справи у підготовчому провадженні не вирішують наперед визнання його винуватим у вчиненні злочину. Лише один орган у державі наділений таким правом - це суд, який є відповідно до Конституції України, а саме, статті 124 Конституції України, є носієм судової влади, що здійснює правосуддя в умовах законності, незалежності, гласності та змагальності.
Вирок суду є єдиним процесуальним документом, що встановлює винуватість.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону. Достатньо мати навіть за відсутності будь-якого формального висновку певні підстави припускати, що суд або посадова особа вважає обвинуваченого винним. Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, необхідно визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювану заяву було зроблено (пункт 42 рішення від 21.09.2006 року в справі ’’Грабчук проти України’’ (заява №8599/02); пункт 48 рішення від 12.01.2012 року в справі ’’Довженко проти України’’ (заява №36650/03)).
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.03.2021 року у справі №482/1474/16-ц.

Відповідно до довідки МВС України серії ААА № 0669773 (а.с.73, том 1), ОСОБА_1 , станом на 28.05.2019 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. 
Як вбачається із довідки Офісу Генерального прокурора від 14.06.2022 року (а.с.74, зворот, том 1), згідно даних Єдиного реєстру досудових розслідувань, станом на 09.06.2022 року, кримінальні провадження, в яких містяться відомості про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, як підозрюваного, обвинуваченого, не встановлені. Облік даних про зареєстровані злочини до 20.11.2012 року здійснювало МВС України. 
Таким чином, матеріали даної справи містять в собі беззаперечні докази, які підтверджують факт відсутності щодо ОСОБА_1 закритого будь-якого кримінального провадження, в тому числі, і щодо ДТП. 
За вищенаведених обставин, інформація, поширена відносно позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті ”Антикор” https://antikor.com.ua/ у публікації під назвою: ” ОСОБА_5 , который в пьяном ДТП убил двоих детей   пытается   влезть   в   Апелляционную    палату   Высшего   суда   по вопросам  интеллектуальной собственности”, є недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 . 

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.04.2023 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції виходив з того, що як встановлено у судовому засіданні, позивач не подав до суду оригіналу електронного документу з відомостями про власників веб-сайтів. Судом першої інстанції зазначено, що наявна у матеріалах справи копія не може бути визнана допустимим доказом, оскільки не засвідчена належним чином. За таких обставин, суд вказав, що неможливо достовірно стверджувати, що Teka-Group Foundation та ОСОБА_3 є належними відповідачами по справі. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, і в їх задоволенні необхідно відмовити у повному обсязі.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.  

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц, провадження №14-61цс18, вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Верховний Суд у постановах від 28.10.2020 року у справі № 761/23904/19, провадження №61-9953св20 та від 02.02.2022 року у справі №199/4585/18, провадження №61-5734св21 зазначив, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах, та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи, як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

У пункті 6.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі №904/4494/18, провадження №12-110гс19 зроблено висновок, що ’’належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет’’.
Власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу (стаття 1 Закону України ’’Про авторське право і суміжні права’’).

В постанові Верховного Суду від 25.05.2023 року у справі № 910/12415/21 зазначено, що, розглядаючи справи, предметом позову в яких є спростування недостовірної інформації, суди повинні враховувати, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі ’’Інтернет’’ чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). [ … ] Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

В постанові Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 439/1469/15-ц, провадження №61-5189св18 міститься висновок про те, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд також у постановах від 26.02.2020 року у справі №742/3812/18, провадження №61-14984св19, від 09.04.2020 року у справі №742/3715/17, провадження № 61-9702св19, від 25.11.2020 року у справі №753/7666/19-ц, провадження №61-4922св20. 

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, апеляційний суд також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 року у справі № 742/1159/18 та від 18.12.2019 року у справі №742/286/17.

В постанові Верховного Суду від 07.06.2022 року у справі № 742/1440/21, провадження № 61-3481св22, зазначено, що за змістом статті 46 ЦПК України, здатність мати цивільні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Вирішуючи спір, встановивши, що позов пред`явлено до Громадської організації ’’Комітет по протидії корупції в органах влади’’, яка не має статусу юридичної особи, а отже, не може бути відповідачем у цій справі, надавши належну правову   оцінку   довідці   Консорціуму   ’’Український   центр   підтримки номерів  і  адрес’’ (УЦПНА) департаменту ’’Центру компетенції’’, відповідно до якої ймовірним власником  веб-сайту  https://antikor.com.ua  є ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції дійшов загалом обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки ані ОСОБА_3 як ймовірний власник веб-сайту, ані автор статті (за умови його ідентифікації) не були залучені до участі у справі в якості належних відповідачів. В постановах Верховного Суду від 09.04.2020 року у справі №742/3715/17 та від 01.12.2021 року у справі №742/287/17 з предметом спору, зокрема про захист ділової репутації юридичної особи та спростування   недостовірної   інформації,   розміщеної   на   веб-сторінці веб-сайту Національного антикорупційного порталу ’’Антикор’’ (https://antikor.com.ua/), зазначено, що суди зробили обґрунтований висновок про те, що власником веб-сайту: ІНФОРМАЦІЯ_2 є реєстрант доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , отже,  він є належним відповідачем у цій справі.

Як вбачається із довідки з відомостями про власників веб-сайтів або інформацією про їх встановлення №17-27/2022-Д від 19.01.2022 року (а.с. 12,зворот - 17, том 1), виданої Дочірнім підприємством ’’Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет’’ Консорціуму ’’Український центр підтримки номерів і адрес’’, реєстрантом доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_4 , є фірма ІНФОРМАЦІЯ_5 ” є ТЕКА-ГРУП ФАУНДЕІШН, заявником - ОСОБА_3 . Згідно даної довідки, ОСОБА_3 може мати відношення до створення та функціонування веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_4 та є ймовірним власником останнього.
Свідоцтвом про акредитацію Український мережевий інформаційний центр підтвердив компетентність Дочірнього підприємства ’’Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет’’ Консорціуму ’’Український центр підтримки номерів і адрес’’ у здійсненні ним функцій з проведення фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет з видачею Експертних висновків, а також - видачу довідок з відомостями про власників веб-сайтів/реєстрантів доменних імен або інформацією про їх встановлення відповідно до Договору про акредитацію від 08 травня 2019 року (а.с.17,зворот, том 1).

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 16.08.2023 року у справі №742/853/20, провадження №61-4484св23, апеляційний суд дійшов висновку, щодо відсутності правових підстав для задоволення вимог заявленого позову до відповідача  Teka-Group Foundation, з тих підстав, що власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 . При цьому, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, є обґрунтованими.  

Відповідно до приписів ч.1, ч.2, ч.3 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень пунктів 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України ’’Про судову практику в справах про відшкодування моральної  (немайнової)  шкоди’’  №4  від  31.03.1995 року, під  моральною шкодою     слід     розуміти     втрати    немайнового   характеру    внаслідок моральних   чи    фізичних    страждань,     або    інших   негативних    явищ, заподіяних   фізичній   чи   юридичній   особі незаконними діями або бездіяльністю    інших    осіб.    Відповідно    до     чинного    законодавства моральна   шкода   може полягати, зокрема:  у  приниженні  честі,  гідності, престижу або ділової репутації,  моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у   порушенні   права   власності   (в   тому   числі інтелектуальної),   прав,   наданих   споживачам,  інших  цивільних  прав,  у зв`язку   з   незаконним   перебуванням  під слідством і судом,  у порушенні нормальних      життєвих     зв`язків     через     неможливість   продовження активного  громадського життя,  порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. 
Розмір   відшкодування   моральної  (немайнової)  шкоди  суд визначає залежно    від    характеру    та    обсягу   страждань   (фізичних,   душевних, психічних  тощо),  яких   зазнав   позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.  Зокрема,  враховуються стан  здоров`я  потерпілого,  тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу,  ділової репутації,  час та зусилля, необхідні для відновлення  попереднього  стану,  добровільне  -  за  власною  ініціативою чи  за   зверненням   потерпілого - спростування  інформації редакцією засобу   масової   інформації.    При   цьому    суд   має   виходити   із   засад розумності, виваженості  та справедливості.

Враховуючи вищезазначене, фактичні, документально підтверджені обставини справи, характер недостовірної інформації, яка була поширена відносно позивача, і принижує його честь, гідність та ділову репутацію, обсяг моральних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, апеляційний суд дійшов висновку, що розмір заявленої позивачем до стягнення моральної шкоди в сумі 16 667 грн. є обґрунтованим, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди в розмірі 16 667 грн. підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат позивача в суді першої інстанції, а саме, щодо понесених судових витрат позивача з приводу надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
     
Відповідно до приписів ч.1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України регламентовано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч.3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до положень ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У  пунктах  34-47  додаткової  постанови  Великої  Палати Верховного Суду  від 19.02.2020   року   у   справі   №755/9215/15-ц,  провадження №14-382цс19, зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підставі наведеного, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1)їх дійсність; 2)необхідність; 3)розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей: 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі, і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін, без відповідних дій з боку такої сторони.

Вказаний висновок щодо застосування норм права наведено у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі №750/2055/20, провадження №14-16723св20.
   
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при визначенні суми відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі ”Схід/Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява №19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляв адвокат Кравець Р.Ю. на підставі: договору про надання правничої допомоги №137 від 05.08.2020 року (а.с. 192-193, том 2), яким визначено перелік та вартість послуг, що надаються згідно вказаного договору, ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 02.08.2022 року (а.с.62,зворот, том 1). На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції позивачем надано опис виконаних робіт та понесених витрат (а.с. 160-162, том 1), копії актів надання послуг, рахунків на оплату, квитанцій про оплату та платіжних інструкцій (а.с.164-190,193, том 1, а.с.84-89, том 2), що є належними доказами у розумінні приписів статті 137 ЦПК України, понесення позивачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у даній справі за позовом ОСОБА_1 до Teka-Group Foundation, ОСОБА_3 про визнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, у загальному розмірі 44 873 грн.
   
Приймаючи до уваги вищенаведене, приписи ч.4, ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, дослідивши надані стороною позивача докази понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, із врахуванням відсутності клопотання сторони відповідача про зменшення вищевказаних витрат у зв`язку з їх неспівмірністю, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також, враховуючи що даною постановою апеляційного суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено до одного відповідача - ОСОБА_3 , апеляційний суд дійшов висновку, що стягненню із відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає 22 436 (двадцять дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 50 коп., в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
Розрахунок наступний: 44 873 грн. : 2 = 22 436 грн. 50 коп.

Враховуючи, що даною постановою апеляційного суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено до одного відповідача - ОСОБА_3 , апеляційний суд, на підставі приписів ч.1,ч.13 статті 141 ЦПК України, дійшов висновку, що стягненню із відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) грн. 44 коп., в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій. Розрахунок наступний: 845 грн. 44 коп. (25  363 грн. 20 коп. (сплачений судовий збір до 30 відповідачів) : 30) + 5 210 грн. 10 коп. (сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги) : 2 = 3 450 грн. 44 коп. 

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково. При цьому, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.04.2023 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - скасувати. У вказаній частині позовних вимог апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди - задовольнити. Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію, поширену відносно нього ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті ”Антикор” ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , который в пьяном ДТП убил двоих детей пытается влезть в Апелляционную  палату  Высшего  суда  по  вопросам  интеллектуальной собственности” за посиланням: https://antikor.com.ua/amp/articles/399646-sudjja  aleksandr_ hrimli_ kotoryi 774_         v_         pjjanom_         dtp_         ubil_         dvoih_        detei         774 pytaetsja_vleztj_v_apelljatsionnuju_palatu_vysshego наступного змісту: ” ОСОБА_6 фигурирует в огромном количестве открытых источников. Его обвиняют в совершении ДТП в состоянии алкогольного опьянения, в результате которого погибли двое детей. Судья долгое время находился под следствием, однако до суда дело не дошло. Мать детей умерла, а отца нашли ”повешенным”. Этот же судья запрещал мирные собрания в 2013 году, мотивируя это ”неудобством для организации ярмарки’’. ... из-за того, что родители погибших детей также умерли, дело закрыли в связи с ”отсутствием пострадавших.” ’’
Зобов`язати власника веб-сайту https://antikor.com.ua/ ОСОБА_3 видалити інформацію, поширену відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті ”Антикор” https://antikor.com.ua/ у публікації під назвою: ” ОСОБА_5 , который в пьяном ДТП убил двоих детей пытается влезть в Апелляционную палату Высшего суда по вопросам интеллектуальной собственности” за посиланням: https://antikor.com.ua/amp/articles/399646-sudjja  aleksandr_ hrimli_ kotoryi 774_          v_          pjjanom_          dtp_        ubil_         dvoih_       detei        774 pytaetsja_vleztj_v_apelljatsionnuju_palatu_vysshego наступного змісту: ” ОСОБА_6 фигурирует в огромном количестве открытых источников. Его обвиняют в совершении ДТП в состоянии алкогольного опьянения, в результате которого погибли двое детей. Судья долгое время находился под следствием, однако до суда дело не дошло. Мать детей умерла, а отца нашли ”повешенным”. Этот же судья запрещал мирные собрания в 2013 году, мотивируя это ”неудобством для организации ярмарки’’. ... из-за того, что родители погибших детей также умерли, дело закрыли в связи с ”отсутствием пострадавших.” ’’
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1   в  рахунок  відшкодування моральної шкоди 16 667 (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят сім) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) грн. 44 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій.  
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 22  436 (двадцять дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 50 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
В іншій частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 квітня 2023 року, змінити, виклавши мотиви та підстави відмови у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Teka-Group Foundation, в редакції даної постанови апеляційного суду.  

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 374; п.1, п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                         П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 квітня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди - задовольнити.

Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію, поширену відносно нього ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті ”Антикор” ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , который в пьяном ДТП убил двоих детей пытается влезть в Апелляционную  палату  Высшего  суда  по  вопросам  интеллектуальной собственности” за посиланням: https://antikor.com.ua/amp/articles/399646-sudjja  aleksandr_ hrimli_ kotoryi 774_         v_         pjjanom_         dtp_         ubil_         dvoih_        detei         774 pytaetsja_vleztj_v_apelljatsionnuju_palatu_vysshego наступного змісту: ” ОСОБА_6 фигурирует в огромном количестве открытых источников. Его обвиняют в совершении ДТП в состоянии алкогольного опьянения, в результате которого погибли двое детей. Судья долгое время находился под следствием, однако до суда дело не дошло. Мать детей умерла, а отца нашли ”повешенным”. Этот же судья запрещал мирные собрания в 2013 году, мотивируя это ”неудобством для организации ярмарки’’. ... из-за того, что родители погибших детей также умерли, дело закрыли в связи с ”отсутствием пострадавших.” ’’

Зобов`язати власника веб-сайту https://antikor.com.ua/ ОСОБА_3 видалити інформацію, поширену відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті ”Антикор” https://antikor.com.ua/ у публікації під назвою: ” ОСОБА_5 , который в пьяном ДТП убил двоих детей пытается влезть в Апелляционную палату Высшего суда по вопросам интеллектуальной собственности” за посиланням: https://antikor.com.ua/amp/articles/399646-sudjja  aleksandr_ hrimli_ kotoryi 774_          v_          pjjanom_          dtp_        ubil_         dvoih_       detei        774 pytaetsja_vleztj_v_apelljatsionnuju_palatu_vysshego наступного змісту: ” ОСОБА_6 фигурирует в огромном количестве открытых источников. Его обвиняют в совершении ДТП в состоянии алкогольного опьянения, в результате которого погибли двое детей. Судья долгое время находился под следствием, однако до суда дело не дошло. Мать детей умерла, а отца нашли ”повешенным”. Этот же судья запрещал мирные собрания в 2013 году, мотивируя это ”неудобством для организации ярмарки’’. ... из-за того, что родители погибших детей также умерли, дело закрыли в связи с ”отсутствием пострадавших.” ’’

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1   в  рахунок  відшкодування моральної шкоди 16 667 (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят сім) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) грн. 44 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій.  

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 22  436 (двадцять дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 50 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
  
В іншій частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 квітня 2023 року, змінити, виклавши мотиви та підстави відмови у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Teka-Group Foundation, в редакції даної постанови апеляційного суду.  

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                           Судді: