ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

07 грудня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/11985/23
Головуючий у першій інстанції – Маринченко О. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1461/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Онищенко О.І., Шитченко Н.В.
сторони: позивач – Чернігівський обласний центр зайнятості,
відповідачі – ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Чернігівського обласного центру зайнятості на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 жовтня 2023 року (місце ухвалення – м. Чернігів, дата складання повного тексту – 12.10.2023) у справі за позовом Чернігівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, 
                                       В С Т А Н О В И В :
У серпні 2023 року директор Чернігівського обласного центру зайнятості Л. Падалка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого забезпечення. В обґрунтування позову посилалась на те, що  29.05.2022 відповідач через портал «ДІЯ» звернувся до Чернігівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. 
Вказує, що у зв`язку з відсутністю підходящої роботи, позивачем було прийнято рішення про надання відповідачу статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю з 30.05.2022. При цьому, як зазначає позивач, на етапі оформлення заяв через портал «ДІЯ» обов`язковим кроком є відмітка громадянина про ознайомлення з правами та обов`язками безробітного, де відповідач електронним цифровим підписом засвідчив, що він ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного. Також посилається, що відповідач був зобов`язаний проінформувати центр зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного. 
Під час чергового відвідування центру зайнятості відповідач повідомив про вступ до Національного університету «Чернігівська політехніка» та написав заяву про припинення реєстрації з 06.12.2022, тому на запит центру зайнятості від Національного університету «Чернігівська політехніка» отримано відповідь про те, що відповідач дійсно навчається за контрактом в Національному університеті «Чернігівська політехніка» за денною формою навчання з 03.10.2022. 
Тому позивач вважає, що відповідач у період перебування на обліку в центрі зайнятості належав до категорії зайнятого населення, проте вчасно не повідомив зазначені відомості спеціалістам центру зайнятості, проте він був ознайомлений під особистий підпис з правами та обов`язками безробітного, відповідно до яких, під час перебування на обліку безробітний зобов`язаний повідомляти спеціалістів центру зайнятості про всі зміни, які виливають на умови виплати забезпечення. 
Позивач зазначає, що за період з 03.10.2022 до 27.11.2022 відповідачу була нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 13151,54 грн і відповідачу надсилалося повідомлення про добровільне повернення коштів, однак грошові кошти ним не відшкодовано, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернігівського обласного центру зайнятості суму виплаченого забезпечення у розмірі 13151,54 грн та судовий збір у розмірі 2684 грн.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.10.2023 в задоволенні позову Чернігівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що відповідач у період перебування на обліку в центрі зайнятості поєднував навчання з роботою, як це визначено у статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що відповідач належав до зайнятого населення. Також за висновком суду, саме по собі навчання відповідача за денною формою в закладі освіти не є підставою для віднесення його до зайнятого населення, оскільки законом чітко встановлено, що особа має поєднувати таке навчання з роботою, а тому суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, директор Чернігівського обласного центру зайнятості Л. Ключник  подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.10.2023 і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Чернігівського обласного центру зайнятості задовольнити, а також просить стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 6710 грн.
За доводами скарги рішення судом прийнято всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема з порушенням норм матеріального права, є незаконним та необґрунтованим, що є підставою для його скасування.
Вказує, що 29.05.2022 відповідач через портал «ДІЯ» звернувся до Чернігівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю, а  у зв`язку з відсутністю підходящої роботи, позивачем було прийнято рішення про надання відповідачу статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю з 30.05.2022. 
При цьому, як зазначає заявник, на етапі оформлення заяв через портал «ДІЯ» обов`язковим кроком є відмітка громадянина про ознайомлення з правами та обов`язками безробітного, де відповідач електронним цифровим підписом засвідчив, що він ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного. Також посилається, що відповідач був зобов`язаний інформувати центр зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного. 
За доводами скарги, під час чергового відвідування центру зайнятості відповідач повідомив про вступ до Національного університету «Чернігівська політехніка» та написав заяву про припинення реєстрації з 06.12.2022, тому на запит центру зайнятості від Національного університету «Чернігівська політехніка» отримано відповідь про те, що відповідач дійсно навчається за контрактом в Національному університеті «Чернігівська політехніка» за денною формою навчання з 03.10.2022. 
Вважає хибним висновок суду першої інстанції про те, що навчання відповідача за денною формою в закладі освіти не є підставою для віднесення його до зайнятого населення та про те, що особа має поєднувати таке навчання з роботою, та посилаючись на положення п. 11 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», абз. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», п/п 1 п 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 792 від 19.09.2018, вважає, що особа, яка навчається за денною або дуальною формою здобуття освіти відноситься до зайнятого населення та не має права перебувати на обліку як безробітний.
Також стверджує, що нормативні документи виключають підстави поєднання навчання з роботою, тобто законом не передбачено одночасне навчання безробітного на денній або дуальній формі здобуття освіти та перебування на обліку в Центрі зайнятості як безробітного та отримання допомоги по безробіттю.
Крім того, як стверджує заявник, враховуючи положення ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості належав до категорії зайнятого населення, уклавши  договір від 21.10.2022 № 5640 про надання послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою за денною формою навчання, проте вчасно не повідомив зазначені відомості спеціалістам центру зайнятості, але був ознайомлений під підпис з правами та обов`язками безробітного.
Заявник вважає, що в матеріалах справи містяться докази, які підтверджують, що відповідач в період  перебування на обліку у Центрі зайнятості як безробітний, навчався на денній формі в закладі освіти, що є підставою належності його до зайнятого населення, припинення реєстрації та повернення виплаченого забезпечення за відповідний період, які станом на день подання апеляційної скарги не відшкодовані.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до суду подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 29.05.2022 ОСОБА_1 через портал «Дія» звернувся до Чернігівського міського центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного № 20220529-2489963 (а.с. 9-10) та про призначення виплати допомоги по безробіттю № 20220529-2489963/2 (а.с. 11).
У пункті 4.2.7 Індивідуального плану працевлаштування безробітного, підписаного 03.06.2022, відповідач зобов`язався інформувати центр зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного (а.с. 12).
Наказом Чернігівського міського центру зайнятості № HT220603 від 03.06.2022 ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 30.05.2022 (а.с. 13).
За матеріалами справи, 06.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського міського центру зайнятості із заявою про припинення реєстрації з 06.12.2022 та відмовився від послуг служби зайнятості, оскільки вступив на навчання до Національного університету «Чернігівська політехніка» (а.с. 19).
Наказом Чернігівського міського центру зайнятості від 06.12.2022 року № НТ221206 відповідачу з 28.11.2022 припинено виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з тим, що строк виплати допомоги по безробіттю перевищував 90 днів, а також припинено реєстрацію відповідача як безробітного.
Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановлено, що ОСОБА_1 дійсно навчається на 1 курсі навчально-наукового інституту механічної інженерії, технологій та транспорту Національного університету «Чернігівська політехніка» за денною формою з 03.10.2022, що підтверджується договором про надання освітніх послуг, про що складено відповідний акт № 532 від 12.12.2022 (а.с. 15, 16, 18).
Згідно довідки, виданої Національним університетом «Чернігівська політехніка», ОСОБА_1 дійсно навчається за контрактом в Національному університеті «Чернігівська політехніка» IV рівня акредитації на денній формі навчання, в групі МБА-221. За навчання ОСОБА_1 у 2022 році було сплачено: 27.10.2022 – 7573 грн (а.с. 17).
Як убачається з матеріалів справи, за період з 03.10.2022 по 27.11.2022 ОСОБА_1 була нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 13151,54 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком матеріального забезпечення від 20.12.2022 № 06/2910 (а.с. 20).
Наказом Чернігівського міського центру зайнятості № 156 від 20.12.2022 прийнято рішення про вжиття заходів по поверненню ОСОБА_1 коштів у сумі 13151,54 грн (а.с. 21).
20.12.2022 відповідачу ОСОБА_1 надіслано повідомлення № 05/2327 про повернення коштів, в якому запропоновано добровільно повернути отримані кошти в сумі 13151,54 грн (а.с. 22), яке було отримано відповідачем особисто 26.12.2022 (а.с. 23), проте грошові кошти відповідачем повернуті не були.
Наказом Міністерства економіки України від 18.10.2022 № 3902 «Про реорганізацію Чернігівського міського центру зайнятості» реорганізовано базовий центр зайнятості - Чернігівський міський центр зайнятості шляхом його приєднання до Чернігівського обласного центру зайнятості (а.с. 24-25).
Чернігівський обласний центр зайнятості є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків Чернігівського міського центру зайнятості (пункт 6 наказу).
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що відповідач у період перебування на обліку в центрі зайнятості поєднував навчання з роботою, як це визначено у статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що відповідач належав до зайнятого населення. Також за висновком суду,  навчання відповідача за денною формою в закладі освіти не є підставою для віднесення його до зайнятого населення, оскільки законом чітко встановлено, що особа має поєднувати таке навчання з роботою, а тому суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.
З висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про зайнятість населення» метою державної політики у сфері зайнятості населення є забезпечення соціального захисту осіб у разі настання безробіття.
Пунктом 2 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.
За п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення»).
Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»).
Згідно п. 8, 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг; встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).
Згідно з абз. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.
Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Звертаючись до суду з позовом, Чернігівський обласний центр зайнятості посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 у період перебування на обліку у центрі зайнятості належав до категорії зайнятого населення, оскільки вступив на навчання за контрактом до Національного університету «Чернігівська політехніка» з 03.10.2022.
Позивачем не надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 у період перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітний поєднував навчання на денній або дуальній формі здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти з роботою в силу приписів ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав вважати, що відповідач належить до категорії зайнятого населення.
Необґрунтованими є посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що особа, яка навчається за денною або дуальною формою здобуття освіти відноситься до зайнятого населення та не має права перебувати на обліку як безробітна в силу положень положення п. 11 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», абз. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», п/п 1 п 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 792 від 19.09.2018, оскільки такі посилання є довільним тлумаченням положень законодавства, за змістом вказаної норми передбачено, що особа має поєднувати навчання з роботою.
Крім того, за матеріалами справи, відповідачу було надано статус безробітного 03.06.2022 на підставі наказу та призначено виплату допомоги по безробіттю з 30.05.2022, а з 03.10.2022 відповідач був зарахований на навчання на денну форму за контрактом у Національний університет «Чернігівська політехніка», а тому посилання заявника на п. 16 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних  та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затверджений постановою КМУ від 19.09.2018, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом як підстава для скасування рішення суду першої інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.
Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування  судового рішення.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Чернігівського обласного центру зайнятості залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 07.12.2023.
Головуючий                                                         Судді: