ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" жовтня 2023 р.           Справа№ 927/398/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коробенка Г.П.
суддів:            Кравчука Г.А. 
          Козир Т.П. 

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.
за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 24.10.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Автострада" 
на рішення Господарського суду Чернігівської області 
від 31.05.2023 
у справі №927/398/23 (суддя Фесюра М.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Автострада"
до відповідача: Приватного підприємства "АНК",
про стягнення 568787,15 грн

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Автострада Трейд Груп"  звернулось до Господарського суду Чергінівської області з позовом до Приватного підприємства "АНК" про стягнення 600 555,17 грн попередньої оплати за непоставлений товар.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №19 від 26.01.2022 в частині поставки товару.
В процесі судового розгляду позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій ТОВ "Автострада трейд груп" зазначив, що після проведення звірки взаєморозрахунків з відповідачем за договором поставки, останній встановив, що позивачем отримано товару на суму 4 341 212,85 грн, а не 4 309 444,83 грн (різниця у 31762,80 грн. - вартість партії товару по видатковій накладній №150 від 23.02.2022). У зв`язку з чим позивач зменшив суму позовних вимог та просив стягнути з ПП "АНК" на користь ТОВ "Автострада Трейд Груп"   не повернуту попередню оплату в сумі 568 787,15 грн.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 31.05.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Автострада" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чергінівської області від 31.05.2023 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 236 ГПК України внаслідок неповноти встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів. При цьому, скаржник стверджував, що оскільки відповідач не надав доказів поставки товару або повернення попередньої оплати за непоставлений товар, вимога про стягнення з відповідача 568 787,15 грн попередньої оплати мала бути задоволена судом.
Відповідно до витягу з протоколу   автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023 апеляційну скаргу у справі № 927/398/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Козир Т.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Автострада" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.05.2023 у справі №927/398/23 та призначено судове засідання на 19.09.2023.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в апеляційній скарзі, просив залишити скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.05.2023 без змін. Відповідач зазначив, що саме позивач порушив умови укладеного сторонами договору поставки №19 від 26.01.2022, оскільки не забрав поставлений відповідачем товар з його складу протягом трьох днів  з моменту узгодження відповідного замовлення.
На адресу Північного апеляційного господарського суду від скаржника 05.09.2023 надійшла відповідь на відзив, в якій останній повторно виклав доводи апеляційної скарги.
Розгляд справи відкладався.
Через систему "Електронний суд" 19.10.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення.
В судове засідання 24.10.2023 з`явились представники сторін та надали пояснення по справі.
Представник скаржника підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.05.2023 скасувати.
Представник відповідача просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.05.2023 залишити без змін.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи слідує, що 26.01.2022 між ТОВ "Автострада Трейд Груп" (покупець) та ПП "АНК" (постачальник) був укладений договір поставки №19.
Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник, на підставі оплаченого покупцем рахунка, зобов`язується передати у його власність матеріали будівельного призначення, а саме: щебінь в асортименті; відсів; пісок будівельний, цемент відповідно до умов цього договору, а також у разі необхідності надати послуги по перевезенню товару, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його та послуги на умовах даного договору у повному обсязі.
За  змістом п.1.2 договору асортимент, кількість, ціна товару та послуг визначаються в рахунках-фактурах та/або накладних до договору, що надані продавцем та являють собою невід`ємну частину даного договору.
Згідно з п. 2.1 договору поставка товару та послуг проводиться постачальником на умовах 100% передплати покупцем їх вартості, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, протягом трьох днів з дня оформлення рахунку-фактури.
Відповідно до п.3.1, 3.2 та 3.4  договору ціна на товар  та послуги, їх кількість та асортимент зазначається у рахунках-фактурах на кожну окрему партію товару. Ціна товару та послуг включає 20% ПДВ. Загальна сума цього договору складається з суми всіх рахунків-фактур та/або накладних виписаних упродовж дії даного договору та є його невід`ємними частинами.
У відповідності до п. 4.1 договору у підтвердження прийняття замовлення на поставку постачальник надає покупцю відповідний рахунок-фактуру на товар (послуги).
За умовами п. 4.2 договору  у випадку погодження покупця з цінами, кількістю, асортиментом зазначеними у рахунку-фактурі він проводить оплату товару та послуг. З моменту оплати рахунку-фактури або прийняття товару за умови відстрочки платежу покупцем вважається, шо сторони досягли згоди з усіх істотних умов угод купівлі-продажу та поставки товару і перевезення товару.
Згідно з умовами п. 4.4 товар поставляється окремими партіями    на основі заявки покупця за умови дотримання покупцем п.2.1 договору. Якщо сторонами не визначено інше, - поставка товару здійснюється в межах території складу постачальника. Поставка товару здійснюється з урахуванням того, що сторони, відповідно до діючого законодавства України, є резидентами України та постачання товару відбувається в межах території України, на наступних умовах: EXW (Інкотермс 2010) склад Постачальника; FCA (Інкотермс 2010) місце поставки партії товару, додатково погоджене сторонами відповідно до умов договору.
У пункті 4.5 договору зазначено, що поставка замовленого товару здійснюється постачальником протягом 3-х днів з моменту узгодження відповідного замовлення або протягом іншого строку, визначеного у самому замовленні.
За змістом п. 6.1 договору сторони зобов`язуються виконувати належним чином всі умови цього договору. Одностороння відмова від виконання умов цього договору не допускається.
Договір набирає чинності з моменту підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2022 року, а в частині прийнятих на себе зобов`язані, до повного їх виконання сторонами (п.10.1 договору).
Судом встановлено, що на виконання умов договору від  26.01.2022  постачальником - ПП "АНК", покупцю - ТОВ "Австострада Трейд Груп", виставлено рахунки для здійснення оплати товару на загальну суму 4  800 000,00 грн: № 54 від 26.01.2022 на поставку 2000т відсіву на суму 920 000,00 грн, № 55 від 26.01.2022 на поставку 2000т суміші щебенево-піщаної 0x40 на  суму 1  020 000,00 грн, № 59 від 28.01.2022 на поставку 2000т відсіву на суму 920 000,00 грн, № 75 від 04.02.2022 на поставку 2000т відсіву на суму 920 000,00 грн та № 76 від 04.02.2022 на поставку 2000т суміші щебенево-піщаної 0x40 на суму 1 020 000,00 грн. У рахунках зазначено кількість та вартість товару.
За виставленими постачальником рахунками ТОВ "Австострада Трейд Груп" в якості попередньої оплати перерахувало ПП "АНК" кошти в  сумі 4  910 000,00 грн: платіжними дорученнями: № 8586 від 27.01.2022 на суму 920000,00 грн., №8639 від 28.01.2022 на суму 500 000,00 грн., №8696 від 31.01.2022 на суму 920000,00 грн., №800 від 03.02.2022 на суму 100 000,00 грн., №896 від 04.02.2020 на суму 420 000,00 грн., №972 від 07.02.2022 на суму 300 000,00 грн., №1152 від 08.02.2022 на суму 400 000,00 грн., №1265 від 09.02.2022 на суму 200 000,00 грн., №1334 від 10.02.2022  на суму 300 000,00 грн., №1506 від 14.02.2022 на суму 200 000,00 грн., №1581 від 15.02.2022 на суму 150 000,00 грн, №1666 від 16.02.2022 на суму 300 000,00 грн., №1722 від 17.02.2022 на суму 200 000,00 грн.
Зазначене доводить, що покупець, враховуючи умови пункту 4.2 договору, погодився із зазначеною у рахунках кількістю та ціною товару, перерахувавши попередню оплату в сумі 4  910 000,00грн.
На виконання умов договору від 26.01.2022, покупець (позивач) отримав товар на загальну суму 4  341 212,85 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними № 63 від  01.02.2022 на суму 83 425,60 грн, №62 від 01.02.2022 на суму 160 869,30 грн, № 67 від 02.02.2022 на суму 48 106,80 грн.,  № 66 від  02.02.2022 на суму 132 0024,50 грн.,  № 69  від 03.02.2020 на суму 245 697,60 грн., № 73 від 04.02.2022 на суму 78 540,40 грн., № 71  від 04.02.2022 суму 91 816,00 грн., № 70 від 04.02.2022 на суму 64 091,70 грн., на № 74 від 07.02.2022 на суму 214 258,80 грн., № 72 від 07.02.2022 на суму 551 756,75 грн.,  № 75 від 07.02.2022 на суму 158 013,30 грн., № 82 від 08.02.2022 на суму 2 580,60 грн.,  № 80 від 08.02.2022 на суму 260 752,80грн., № 81 від 08.02.2022 на суму 73 025,00 грн.,  № 97 від 09.02.2022 на суму 103 958,40 грн.,  № 96 від 09.02.2022 на суму 178 240,80 грн., № 99 від 10.02.23022 на суму 289 096,20 грн., № 104 від 11.02.2022 на суму 74 562,00 грн.,  № 111 від 14.02.2022 на суму 160084,60 грн, № 126 від 15.02.2022 на суму 68 650,40 грн.,  № 128 від 16.02.2022 на суму 160 965,00 грн.,  № 129   від  16.02.2022 на суму 75408,60 грн..  № 130 від 17.02.2022 на суму 89 359,60 грн.,  № 59 від 28.01.2022 на суму 466 651,60 грн., № 60 від 31.0.12022 на суму 229 880,40 грн, № 150 від 23.02.2022 на суму  31 762,80 грн., № 142 від 21.02.2022 на суму 77030,40 грн., № 146 від 22.02.2022 на суму 172 782,90 грн (належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи).
Таким чином, залишок  попередньої оплати, за якою не здійснено поставку товару та яку позивач просить стягнути з відповідача становить 568 787,15 грн.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати  майно, виконати роботу, надати  послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від  вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених  статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до  статті 526 Цивільного кодексу України   зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 Цивільного кодексу України  унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до  статті 530 Цивільного кодексу України  якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 712 ЦК України  передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
З матеріалів справи вбачається, що умовами пункту 4.4 договору поставки від 26.01.2022 сторони погодили, що поставка товару відбувається на умовах: EXW (Інкотермс 2010) склад Постачальника; FCA (Інкотермс 2010) місце поставки партії товару, додатково погоджене сторонами відповідно до умов договору.
Згідно з частиною 4 статті 267 Господарського кодексу України  сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.
Тобто, суб`єкти господарської діяльності мають можливість укладати договори, використовуючи при цьому і правила Інкотермс - Правила Міжнародної торгової палати з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі.
Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс (редакція 2000 року), видання МТП № 560, "E" - термін покладає на продавця мінімальні зобов`язання: продавець повинен лише надати товар у розпорядження покупця в узгодженому місці - звичайно на власних площах продавця. З іншого боку, як часто відбувається на практиці, продавець може допомагати покупцю завантажити товар на транспортний засіб, наданий останнім. Хоча термін EXW краще відображував би це явище, якби коло зобов`язань продавця охоплювало й відвантаження, автори визнали за бажане збереження традиційного принципу мінімальних зобов`язань продавця за умовами терміна EXW, щоб їх можна було застосовувати тоді, коли продавець не хоче приймати ніяких зобов`язань щодо відвантаження товару. Якщо покупець бажає покласти на продавця ці додаткові обов`язки, це має бути обумовлено в договорі купівлі-продажу.
Згідно з вказаними Правилами, EXW, EX WORKS (... named place) ФРАНКО-ЗАВОД (... назва місця), термін "франко-завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб. Таким чином, цей термін покладає мінімальні обов`язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення. Однак, якщо сторони бажають покласти на продавця обов`язки щодо завантаження товару в місці відправлення та всі ризики й витрати такого вантаження, це має бути чітко обумовлено шляхом включення відповідного застереження до договору купівлі-продажу. Цей термін не слід застосовувати, коли покупець не в змозі виконати експортні формальності, прямо чи посередньо. За таких обставин має застосовуватися термін FCA, за умови, що продавець погоджується нести витрати й ризики, пов`язані з завантаженням товару.
Із зазначених Правил вбачається, що термін умов поставки "EXW" покладає мінімальні обов`язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення.
Дослідивши умови укладеного договору поставки від 26.01.2022, суд апеляційної інстанції встановив, що сторони між собою погодили порядок поставки товару шляхом передачі покупцю товару на складі постачальника (самовивіз), оскільки іншого сторони не узгоджували і покупець не проводив оплату послуг по перевезенню товару, відтак за вказаним договором поставки обов`язком покупця є отримання погодженого умовами такого договору товару на складі постачальника протягом трьох днів з моменту узгодження відповідного замовлення, тобто для забезпечення можливості виконання постачальником свого обов`язку з передання (відвантаження) відповідного товару.
При цьому, колегія суддів зазначає, що від виконання покупцем визначених умовами договору поставки від 26.01.2022 дій (отримання товару на умовах "EXW") залежить виникнення у постачальника зустрічного обов`язку щодо передачі товару.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази зміни або викладення пункту 4.4 договору поставки в іншій редакції, як і будь-які докази щодо обумовлення сторонами такого договору додаткових обов`язків постачальника, крім безпосередньо зазначених у вказаному договорі. Так, договір поставки від 26.01.2022 не містить умов щодо наявності у відповідача окремого зобов`язання із здійснення повідомлення щодо часу і місця, коли і де товар буде наданий у розпорядження позивача.
Статтею 664 Цивільного кодексу України  передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Згідно з  ст. 610 ЦК України,  порушенням  зобов`язання  є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 1 ч. 1  ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема,  припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору,  сплата неустойки.
Статтею 612 ЦК України, встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у  строк, встановлений  договором  або законом.
Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати   відшкодування збитків.
Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Водночас, відповідно до частин 1, 2 статті 613 Цивільного кодексу України    кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою  статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.
Судом встановлено, що з положеннями даної  статті (613 Цивільного кодексу України) безпосередньо узгоджуються положення пункту 4.4 договору поставки від 26.01.2022, які ставлять в залежність виконання зобов`язання постачальником від факту явки покупця на склад постачальника для отримання товару, враховуючи, що сторони за вказаним договором не покладали на постачальника обов`язок доставки товару покупцю або вчинення постачальником інших дій.
Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення покупцем дій, спрямованих на отримання товару на суму 568 787,15 грн за договором поставки від 26.01.2022, зокрема:
- у матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивачем здійснювались повідомлення про наміри отримати товар зі складу відповідача та у визначені таким договором строки (листи, повідомлення, пропозиції здійснити видачу товару на складі відповідача в обумовлені строки, датовані періодом, протягом якого у продавця існував обов`язок надати визначений договором поставки товар позивачу тощо).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем не було порушено свого зобов`язання за договором поставки від 26.01.2022, а не отримання позивачем оплаченого ним товару на загальну суму 568  787,15 грн зумовлено не вчиненням саме позивачем дій, обумовлених договором від 26.01.2022 (не прибуття транспортного засобу позивача під завантаження на склад відповідача де знаходився товар за даним договором), до вчинення яких відповідач не міг виконати свого обов`язку, тобто, у даному випадку має місце прострочення кредитора (позивача).
Відтак, у позивача були відсутні підстави для односторонньої відмови чи розірвання договору згідно з приписами ст.ст.  611,  615,  651 ЦК України, а зобов`язання сторін за договором не є припиненими.
За наведених обставин слід дійти висновку, що у позивача відсутні підстави вимагати повернення здійсненої передоплати по договору поставки №19 від 26.01.2022 у розмірі 568  787,15 грн згідно з ч. 2  ст. 693 ЦК України, адже відповідачем не було допущено порушення умов договору щодо поставки товару, та зобов`язання сторін за даним договором ним не припинилися.
Суд відхиляє твердження скаржника  щодо спливу строку дії договору від 26.01.2022, як підстави для повернення суми попередньої оплати з огляду на наступне.
Відповідно до пунктів 10.1 та 10.2 договору, договір набирає чинності з моменту підписання обома сторонами та дії до 31 грудня 2022 року, а в частині прийнятих на себе зобов`язань - до повного їх виконання сторонами. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.ч. 1, 4 ст. 361 ЦКУ).
Відповідно до частини сьомої статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.
Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Тобто, закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки такою підставою є виконання, проведене належним чином. Закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9027/17).
З огляду на вище встановлені апеляційним судом обставини щодо невиконання позивачем покладеного на нього обов`язку за договором поставки № 19 від 26.01.2022, даний договір діє до повного його виконання, а твердження позивача про те, що зі спливом строку дії договору поставки відповідач мав повернути йому суму попередньої оплати у розмірі 568  787,15 грн, є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства та фактичний обставинам справи.
Усі інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст.ст. 73,  74,  77 Господарського процесуального кодексу України  доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої  статті 276 ГПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.
Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до  статті 129 ГПК України  покладається судом на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 255, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Автострада" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.05.2023 у справі №927/398/23 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Автострада".
Матеріали справи № 927/398/23 повернути Господарському суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 02.11.2023

Головуючий суддя                                                            Г.П. Коробенко 

Судді                                                                                Г.А. Кравчук

                                                                                Т.П. Козир