ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

23 листопада 2023 року                                                            м. Чернівці
справа № 726/887/23
провадження №22-ц/822/893/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.
секретар Факас А.В.
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 08 серпня 2023 року в цивільній справі за позовом Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,
встановив:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

Чернівецька міська рада звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.07.2021 N° 268153590 нежитлова будівля площею 933,2 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .. Відповідно до інформації з цього ж витягу, підставою набуття ОСОБА_1 права власності на вказані будівлі зазначено договір дарування нерухомого майна від 29.07.2021 № 1578, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького місько нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. Пунктом 2 Договору дарування визначено, що нежитлова будівля розташована на земельній ділянці, площею 0,1018 га, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7310136900:40:006:0034. Як вбачається з Договору дарування ОСОБА_1 роз`яснено зміст статті 120 Земельного кодексу України, а також проінформовано, що земельна ділянка, на якій розташоване відчужуване нерухоме майно перебуває у (державній) комунальній власності, правовстановлюючі та правопосвідчуючі документи відсутні. Пунктом 3.1 рішення Чернівецької міської ради від 01.12.2021 № 610 ОСОБА_1 запропоновано отримати в оренду земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,1018 гa, кадастровий номер 7310136900:40:006:0034, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) на підставі статті 120 Земельного кодексу України. 
Однак з липня 2021 року по даний час за відповідачем не оформлено право оренди на зазначену земельну ділянку, у зв`язку із чим, ним не сплачувалась плата за користування нею. Відтак, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). Розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року N°213. Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 7310136900:40:006:0034 від 19.05.2021 N 637 становить 2087083,00 грн., відповідно до витягу від 26.12.2022 року №НВ-9906690462022 – 2799608,57 грн. Як вбачається з розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, здійснених департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради відповідно до Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівці, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року № 715, недоотримана Чернівецькою міською радою сума орендної плати за фактичне користування відповідачем земельною ділянкою за період з 29.07.2021 до 31.03.2023 становить 134 564,55 грн, що підлягає стягненню на користь позивача.
Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради, листом від 31.01.2023 № 24/01-08/3-04/4/206 звертався до ОСОБА_1 , в якому інформував про необхідність сплати безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою. Проте, жодного реагування зі сторони відповідача не відбулось. На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за землю в сумі - 134 564,55 грн та сплачений судовий збір в сумі 2 684,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 08 серпня 2023 року позов Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 134 564, 55 (сто тридцять чотири тисячі п`ятсот шістдесят чотири) гривні (п`ятдесят п`ять) копійок безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за землю на користь Чернівецької міської ради.
Стягнуто з ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 2 684, 00 грн на користь Чернівецької міської ради.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати рішення Садгірського районного суду м. Чернівців від 08.08.2023 року, та прийняти нове рішення, яким
частково задовольнити позовні вимоги, та стягнути з нього на користь
Чернівецької міської ради 33 020,09 грн безпідставно збережених коштів.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  вважає, що рішення прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував те, що право власності територіальної громади м. Чернівців в особі Чернівецької міської ради на земельну ділянку за кадастровим номером 7310136900:40:006:0034, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.11.2022 року, що підтверджується Витягом з ДРРП №315861515. Судом першої інстанції проігноровано той факт, що спірна земельна ділянка не була сформована як об`єкт цивільних прав, інформація про яку була внесена в Держгеокадастру, але не була зареєстрованою в Державному РРП на нерухоме майно.
Суд першої інстанції не врахував, що спірна земельна ділянка була сформована як об`єкт цивільних прав лише 23.11.2022 року, тому нарахування за фактичне використання земельної ділянки могло бути здійснене лише за період з 23.11.2022 року по 31.03.2023 рік.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Чернівецька міська рада просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 08 серпня 2023 року залишити без змін.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №268153590 від 29.07.2021 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності: договір дарування нерухомого майна, виданий 29.07.2021р приватним нотаріусом Хоменко М.О.
Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 0,1018 га, кадастровий номер 7310136900:40:006:0034 та зареєстрована 28.08.2019 року, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7306241792021 від 26.05.2021 року.
Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №315861515 від 23.11.2022 року, земельна ділянка площею 0,1018 га, кадастровий номер 7310136900:40:006:0034 на праві власності належить Чернівецькій міській раді, дата державної реєстрації 21.11.2021 р.
Рішенням Чернівецької міської ради №610 від 01.12.2021 р вирішено: 3. відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,1018га, (кадастровий номер 7310136900:40:006:0034), для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07), в зв`язку з тим, що частина земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0330га знаходиться в межах «червоних ліній» АДРЕСА_1 (територія інженерно-транспортної інфраструктури ) (підстава: частина 4 статті 83 Земельного кодексу України).
3.1. ОСОБА_1 отримати в оренду земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,1018га, (кадастровий номер 310136900:40:006:0034), для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) на підставі статті 120 Земельного кодексу України.
Згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №637 від 03.06.2020 р та від 19.05.2021р, виданих Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер 7310136900:40:006:0034) становить 2 087 083,00 грн.
Із Витягу № НВ-9906690462022 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 7310136900:40:006:0034 становить 2799608, 57 грн. 
На підставі зазначених витягів працівниками Департаменту проведено розрахунки безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування ОСОБА_1 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 1018 га (кадастровий номер 7310136900:40:006:0034) у період з 29.07.2021 р по 31.03.2023 р (включно) без належних на те правових підстав, на яких розміщене належне ОСОБА_1 нерухоме майно (нежитлові приміщення). За вказаний період, відповідач безпідставно набув (зберіг) у себе кошти, що мали б бути сплачені у вигляді орендної плати за вказану земельну ділянку на загальну суму – 134 564, 55 грн.
Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради звернувся до відповідача листом 24/01-08/3-04/4/206 від 31.01.2023 р з пропозицією про сплату безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за період 29.07.2021 - 30.01.2023 в сумі 118 687,29 грн за користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1018 га (кадастровий номер 7310136900:40:006:0034) на якій розміщене належне йому нерухоме майно.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, даний лист 03.02.2023 року був отриманий ОСОБА_1 особисто, однак відповідач в добровільному порядку зазначені кошти не сплатив.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши суддю-доповідача та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Судове рішення, відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказане рішення суду першої інстанції вимогам закону відповідає в повній мірі.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, відповідачу ОСОБА_1 , як фактичному користувачу земельної ділянки, що без достатньої правової підстави, за рахунок власника вказаної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки - Чернівецькій міській раді, на підставі ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.
За умовами частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.
Відповідно до частини 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Згідно із частинами 1- 4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах  6, 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізуються через право постійного користування або право оренди.
Частиною 1 статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК України).
Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 ЗК   України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти  14.1.72, 14.1.136 пункту  14.1 статті  14 ПК України).
Отже, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.
Водночас згідно зі статтями 122-124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею  122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі".
Водночас ЗК України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Відповідно до частин 1, 2 статті 120 цього Кодексу у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
Власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15 грудня 2021 року у справі № 924/856/20.
Отже, положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК  України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа, яка придбала такий об`єкт, стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою, без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати, є за своїм змістом кондикційними.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини  1 статті  1212 ЦК  України.
Верховний Суд також неодноразово викладав правову позицію, згідно з якою для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212-1214 ЦК  України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави. Отже, встановлення саме таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення спору у цій справі, що і було зроблено судом першої інстанції.
У справі, що розглядається, судом правильно встановлено, що згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №268153590 від 29.07.2021 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності: договір дарування нерухомого майна, виданий 29.07.2021р приватним нотаріусом Хоменко М.О.
Одночасно з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду до покупця (набувача) такого об`єкта нерухомості, розташованого на земельній ділянці комунальної власності, переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 0,1018 га, кадастровий номер 7310136900:40:006:0034 та зареєстрована 28.08.2019 року, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7306241792021 від 26.05.2021 року. 
Судом встановлено, що земельна ділянка сформована і їй присвоєно кадастровий номер, відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру.
Зазначеним спростовуються доводи апелянта, що спірна земельна ділянка стала об`єктом цивільних прав лише 23.11.2022р - з моменту її реєстрації в Державному реєстрі речових прав.
Судом встановлено, що відповідач у спірний період користувався земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт нерухомості, за відсутності оформленого згідно з вимогами чинного законодавства права користування земельною ділянкою, не сплачуючи коштів за користування нею, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 є фактичним користувачем земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок позивача - власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тому зобов`язаний повернути ці кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 ЦК України.
       Згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №637 від 03.06.2020 року та від 19.05.2021р., виданих відділом у м. Чернівцях Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер 7310136900:40:006:0034) становить 2 087 083,00 грн.
З Витягу № НВ-9906690462022 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером 7310136900:40:006:0034 становить 2799608, 57 грн.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правильності розрахунку безпідставно збережених відповідачем грошових коштів у розмірі орендної плати в сумі 134 564, 55 грн.
Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Рішення суду є законним та обгрунтованим, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 08 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий  І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська 

                                                        І.М. Литвинюк