ПОСТАНОВА                                                            
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
29 листопада 2023 року
 
м. Київ
 
справа № 756/728/13-ц

провадження № 61-11405св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 ,
відповідач - Одинадцята київська державна нотаріальна контора,
особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - Кєєр Олени Сергіївни на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 травня 
2023 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Писаної Т. О., Приходька К. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Четвертої київської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
 
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2013 року позов задоволено.
 
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Не погоджуючись з рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 
26 лютого 2013 року, особа, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку.
 
Згідно з довідкою Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 
2021 року справа № 756/728/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Четвертої київської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини знищена відповідно до вимог Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 07 грудня 2017 року № 1087, у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
 
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року відновлено втрачене провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Четвертої київської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року замінено ОСОБА_1 на правонаступника -  ОСОБА_2 .
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 травня 2023 року замінено Четверту київську державну нотаріальну контору на правонаступника -Одинадцяту київську державну нотаріальну контору.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.
 
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2013 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Короткий зміст заяви про відшкодування витрат на правову допомогу
 
17 травня 2023 року представник ОСОБА_3 - адвокат Кєєр О. С. на електронну пошту Київського апеляційного суду подала заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, у якій просила стягнути 
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правову допомогу в розмірі 16 500,00 грн.
 
Письмовий варіант заяви направлено до Київського апеляційного суду засобами поштового зв?язку 16 травня 2023 року.
 
Заява мотивована тим, що, звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_3 зазначала попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом цієї справи, у розмірі 10 000,00 грн. Заявник вказувала, що у зв`язку з тривалим розглядом цієї справи фактичний розмір понесених витрат на правничу допомогу склав 16 500,00 грн.
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відшкодування витрат на правову допомогу відмовлено.
 
Ухвала суду мотивована тим, що заяви про те, що сторона має намір надати докази стосовно судових витрат вже після розгляду справи, заявник не робив, а порушення процедури, встановленої частиною восьмою статті 141 ЦПК України, унеможливлює задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
28 липня 2023 року представник ОСОБА_3 - адвокат Кєєр О. С. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року та ухвалити додаткове рішення, яким заяву про відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд не повно з?ясував дійсні обставини справи та всупереч нормам процесуального права дійшов помилкового висновку щодо порушення ОСОБА_3 процедури надання доказів понесених стороною витрат на правову допомогу. Представник ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, тобто до закінчення судових дебатів, зробив заяву як про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, так і про момент подання доказів понесення витрат на правову допомогу, що відповідає нормам частини восьмої статті 141 ЦПК України.
 
Аргументи інших учасників справи
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2023 року представнику ОСОБА_3 - Кєєр О. С. поновлено строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року. Відкрито касаційне провадження 
у справі та витребувано її матеріали з Оболонського районного суду м. Києва.
 
19 вересня 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2023 року справу призначено до судового розгляду. 
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
 
Фактичні обставини справи
 
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Четвертої київської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено.
 
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці після смерті батька ОСОБА_5 та смерті матері ОСОБА_6 .
 
Не погоджуючись із цим рішенням, особа, яка не брала участі у справі, - 
ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку.
 
Одночасно в прохальній частині апеляційної скарги заявниця просила судові витрати на правову допомогу покласти на позивача.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року замінено ОСОБА_1 на правонаступника -  ОСОБА_2 .
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 травня 2023 року замінено Четверту київську державну нотаріальну контору на правонаступника Одинадцяту Київську державну нотаріальну контору.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2013 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
17 травня 2023 року представник ОСОБА_3 - адвокат Кєєр О. С. на електронну пошту Київського апеляційного суду подала заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, у якій просила стягнути 
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правову допомогу в розмірі 16 500,00 грн. Письмовий варіант заяви направлено до Київського апеляційного суду засобами поштового зв?язку 16 травня 
2023 року.
 
Заява мотивована тим, що, звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_3 вказувала попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом цієї справи, у розмірі 10 000,00 грн. Зазначала, що у зв`язку з тривалим розглядом цієї справи фактичний розмір понесених витрат на правничу допомогу склав 
16 500,00 грн.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала апеляційного суду не відповідає.
 
Відмовляючи в задоволенні заяви про відшкодування витрат на правову допомогу, апеляційний суд виходив із того, що заяви про те, що сторона має намір надати докази стосовно судових витрат вже після розгляду справи, заявник не зробив, що унеможливлює задоволення зави про стягнення витрат на правничу допомогу.
 
Проте з таким висновком не можна погодитись з таких підстав.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
 
Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основними рішеннями, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або не вирішені всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
 
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних 
з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести 
в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
 
У пункті 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 
19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновок, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17».
 
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).
 
З огляду на вказану норму закону, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови 
у справі.
 
Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу.
 
Системний аналіз вказаних норм процесуального права дає підстави зробити висновок про те, що клопотання (заява) про орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції може бути заявлено (подано) на будь-якій стадії судового процесу (як в апеляційній скарзі, так і окремою заявою (клопотанням)), але за умови - до закінчення судових дебатів.
 
Подібні за змістом висновки зроблено у постанові Верховного Суду від 
21 вересня 2023 року у справі № 357/9482/21 (провадження № 61-12596св22).
 
Із матеріалів цієї справи відомо, що в апеляційній скарзі, тобто до закінчення судових дебатів, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 заявив про орієнтовний розмір витрат на правову допомогу (т. 1, а. с. 4-13), 
а потім представник ОСОБА_3 - Кєєр О. С. подала заяву про відшкоудвання витрат на правову допомгу 16 травня 2023 року, тобто протягом 5 днів після ухвалення рішення суду апеляційної інстанції (т. 2, а. с. 204-214).
 
Відмовляючи у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат, апеляційний суд наведеного не врахував, не звернув уваги на те, що заявник до закінчення судових дебатів, а саме в апеляційній скарзі, зробив заяву про орієнтовний розмір витрат на правову допомогу, заяву про відшкоудвання витрат на правову допомогу подав протягом 5 днів після ухвалення рішення суду апеляційної інстанції, та зробив передчасний висновок про недотримання заявником частини восьмої статті 141 ЦПК України, що мало наслідком винесення передчасної ухвали, яка не відповідає принципу верховенства права, а також порушив право заявника на доступ до правосуддя, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Вказане призвело до порушення норм процесуального права, а тому оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не може вважатися законною та обґрунтованою, що є підставою для її скасування та направлення справи до апеляційного суду для продовження розгляду.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу 
слід задовольнити частково, оскаржену ухвалу скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
 
Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - Кєєр Олени Сергіївни задовольнити частково.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська        	
Судді: 	А. Ю. Зайцев        	
 	Є. В. Коротенко        	
 	В. М. Коротун        	
 	М. Ю. Тітов