ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9402/23 Справа № 204/5231/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Максюти Ж.І.,
за участю секретаря судового засідання — Панасенко С.С.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Красногвардійського районнного суду м.Дніпропетровська від 31 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди, –

                                       В С Т А Н О В И Л А:

       У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди (а.с. 2-6) в обґрунтування якого посилався на те, що з 24 травня 2017 року він проходив військову службу на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 по роботі з особовим складом. В липні 2019 року йому стало відомо, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23 липня 2019 року його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за недбале ставлення до військової служби і завдання матеріальної шкоди та піддано дисциплінарному стягненню зі щомісячним відрахуванням з його грошового утримання 20% грошових коштів. 
Крім того, з тих же підстав наказом від 25 лютого 2020 року його повторно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. 
Не погодившись із вказаними рішеннями позивач звертався до суду. 
Рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі №160/3600/20 та від 15 червня 2020 року у справі №160/3312/20 його позовні вимоги були задоволені, визнані протиправними та скасовані рішення відповідача щодо застосування до нього дисциплінарних стягнень та відповідача було зобов`язано повернути безпідставно утримані з нього грошові кошти. 
Зазначає, що в частині скасування дисциплінарних стягнень відповідач рішень суду навмисно не виконав, відмітку про скасування дисциплінарних стягнень не вніс, заохочень не зазначив, із службовою карткою не ознайомив позивача. 
Згодом позивача було переведено на інше місце роботи та в службовій характеристиці було зазначено, що він неодноразово був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, являється недисциплінованим офіцером і не відповідає займаній посаді, про рішення судів, якими ці дисциплінарні стягнення були визнані протиправними та скасовані, відповідачем навмисно зазначено не було. 
Через це в подальшому він був позбавлений змоги бути постійно призначеним на посаду вищого рівня з отриманням відповідного грошового забезпечення, що в результаті відобразилось на розмірі пенсії після закінчення військової служби. 
Вважає, що відповідач завдав йому моральної шкоди, яка полягає у психологічному напруженні, розчаруванні та незручності, що виникли внаслідок свідомого та умисного порушення відповідачем його прав; погіршенні відносин з оточуючими людьми і відношенні останніх до його особистості; негативному впливі на ділову репутацію; в додаткових зусиллях для організації його життя та служби (проходження служби в іншому регіоні без сім`ї); негативному впливі на ділову репутацію; позбавлення можливості реалізації бажань; перешкод у життєвих планах; невідновлюваній втраті можливості просування по службі та позбавленні права отримувати більш вищий розмір пенсійного забезпечення в майбутньому; змушенні вживати додаткових значних психологічних та професійних зусиль при захисті свого порушеного права в судових інстанціях, змушенні витрачати значну частину часу на захист своїх інтересів як перед відповідачем, так і перед судом; тривалій боротьбі на захист своїх прав, виснаженні та психічному напруженні у зв`язку з очікуванням судового рішення; глибокого відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення та зневіри в авторитет судової влади. 
       На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь одноразово грошову компенсацію у розмірі 281 400 грн за завдану йому моральну шкоду в результаті неправомірних рішень та умисного невиконання судових рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі №160/3600/20 та від 15 червня 2020 року у справі №160/3312/20, а також стягнути з нього витрати по сплаті судового збору.
       Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 31 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди, задоволено частково. 
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн та судові витрати зі судового збору у розмірі 50 грн, а всього 5 050 грн.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 , відмовлено.
       Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу (а.с. 70-75), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі.
Також, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу (а.с. 80-86), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. 
Учасники процесу не скористались своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції письмові пояснення (а.с. 115-117).
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, апеляційну скаргу В/ч НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення суду скасувати з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог враховуючи наступне.
       Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сам факт порушення трудових прав позивача, що проявився у протиправних притягненнях до дисциплінарної відповідальності, виконання відповідачем судового рішення у справі №160/3312/20 лише після його пред`явлення до примусового виконання, свідчить про перенесені позивачем моральні страждання, оскільки позивач об`єктивно був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачати час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, у тому числі шляхом звернення за захистом до суду. З урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим, за наведених обставин, є 5 000 грн.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України, з 06 вересня 2017 року на посаді заступника командира військової частини по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 (а.с. 44).
23 липня 2019 року командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №246 «Про підсумки проведення службового розслідування».
Згідно з п.6 наказу №246 від 23 липня 2019 року вирішено: "Притягнути капітана ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності та утримувати щомісячно в розмірі 20% нарахованого грошового забезпечення до повного погашення суми в розмірі 14 148,96 грн. (з урахуванням податків) у відношенні старшого солдата ОСОБА_2 на суму 7 860,16 грн та сержанта ОСОБА_3 на суму 6 288,13 грн" (а.с. 7-10).
Згідно з п. 7 наказу №246 від 23.07.2019 року вирішено: "Притягнути солідарно капітана ОСОБА_1 та капітана ОСОБА_4 до повної матеріальної відповідальності та утримувати щомісячно в розмірі 20% нарахованого грошового забезпечення до повного погашення суми в розмірі 33 321,49 грн (з урахуванням податків) у відношенні солдата ОСОБА_5 на суму 6 672,53 грн; молодшого сержанта ОСОБА_6 на суму 4 264,92 грн; солдата ОСОБА_7 на суму 5 045,60 грн; солдата ОСОБА_8 на суму 8 606,92 грн; солдата ОСОБА_9 8 731,52 грн" (а.с. 7-10).
З 12 травня 2020 року позивача, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 22 квітня 2020 року №110 на посаду заступника військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 45).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02 червня 2020 року №179 «Про підсумки службового розслідування» майору ОСОБА_1 відшкодовано кошти в розмірі 30 809,04 грн (а.с. 15-17).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі №160/3600/20, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме визнано протиправним та скасовано пункти 6 та 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23 липня 2019 року №246 «Про підсумки проведення службового розслідування» в частині, що стосується притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності та утримання 20% щомісячно з грошового забезпечення до повного погашення суми; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 7-10).
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі №160/3312/20, яке набрало законної сили 16 липня 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу задоволено, визнано протиправним та скасовано пункт 8 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25 лютого 2020 року №73 «Про підсумки проведення службового розслідування» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано пункт 19.3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25 лютого 2020 року №73 «Про підсумки проведення службового розслідування» в частині утримання премії з ОСОБА_1 за лютий 2020 року у повному обсязі, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за лютий 2020 року у повному обсязі (а.с. 12-14).
02 грудня 2020 року державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження ВП №63773670 у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа №160/3312/20, виданого 23 вересня 2020 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом (а.с. 19-20).
15 грудня 2020 року на виконання рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі №160/3312/20 відповідачем позивачу було перераховано грошові кошти у розмірі 1 747,88 грн (а.с. 46).
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сам факт порушення трудових прав позивача, що проявився у протиправних притягненнях до дисциплінарної відповідальності, виконання відповідачем судового рішення у справі №160/3312/20 лише після його пред`явлення до примусового виконання, свідчить про перенесені позивачем моральні страждання, оскільки позивач об`єктивно був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачати час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, у тому числі шляхом звернення за захистом до суду. 
Разом з тим, судом першої інстанції не було враховано наступне.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі №160/3312/20, яке набрало законної сили 16 липня 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу задоволено, в тому числі визнано протиправним та скасовано пункт 8 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25 лютого 2020 року №73 «Про підсумки проведення службового розслідування» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 (а.с. 12-14). 
Згідно п. 106 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця. У разі зняття дисциплінарного стягнення у службовій картці військовослужбовця в розділі "Стягнення" робиться запис - коли й ким стягнення знято.
Згідно п. 109 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, кожний військовослужбовець один раз на рік, а також у разі переведення на нове місце служби повинен ознайомитися із своєю службовою карткою й розписатися про це.
Разом з тим, відповідач по справі подаючи відзив на позов зазначив, що ним було виконано рішення суду в повному обсязі, однак, відповідачем не надано підтвердження стосовно того, що ним було виконано рішення суду у справі №160/3312/20 з урахуванням вимог п. 106 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а саме не надано доказів того, що ним було внесено до службової картки військослужбовця ОСОБА_1 , яка перебуває у розпорядженні відповідача, запис щодо зняття стягнення на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі №160/3312/20, яке набрало законної сили 16 липня 2020 року та того, що відповідач ознайомив позивача з його службовою карткою стосовно виконання вимог п. 106 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, про що ОСОБА_1 поставив свій підпис.
Таким чином, вищевказане свідчить про те, що судом було допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що є підставою для скасування рішення суду у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відповідачем не було виконано обов`язку щодо направлення клопотання про відновлення позивача в Резерві на просування по службі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідачем вчинялись дії щодо виключення позивача з ОСОБА_10 на просування по службі. 
Також, у зв`язку із недоведеністю відповідними доказами колегією суддів не беруться до уваги доводи скарги ОСОБА_1 стосовно того, що саме відповідачем його було переведено на нижчу посаду в інший населений пункт без його згоди, а також щодо надання відповідачем негативної характеристики в якій також зазначив про наявність дисциплінарних стягнень, які були скасовані рішеннями суду. 
Посилання ОСОБА_1 на те, що судом застосовано розмір моральної шкоди менший за мінімальний розмір моральної шкоди виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи є безпідставними, оскільки чинним законодавством взагалі не передбачено мінімального розміру моральної шкоди у трудових спорах.
Доводи апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 стосовно того, що ними були виконані рішення в повному обсязі спростовуються встановленими обставинами судом першої та апеляційної інстанції, а також доказами наявними в матеріалах справи, а сам факт добровільного перерахування позивачу коштів у сумі 30 809,04 грн не свідчить про повне виконання рішень суду.
Інші доводи апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду.
З урахуванням вищевикладеного, характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості, розумності та справедливості колегія суддів приходить до висновку, що необхідним, достатнім, розумним і справедливим розміром грошового відшкодування моральної шкоди є 15 000 грн.
Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, оскільки судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що є підставою для скасування рішення суду у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення суду скасувати з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 — залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — задовольнити частково.
       Рішення Красногвардійського районнного суду м.Дніпропетровська від 31 серпня 2023 року — скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.
У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 — відмовити. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                  М.Ю. Петешенкова

                                                                                Ж.І. Максюта