05.12.23
33/812/532/23
Справа № 490/4241/22 Головуючий у першій інстанції Скрипченко С.М.
 
Провадження № 33/812/532/23 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

П О С Т А Н О В А
іменем України

 04 грудня 2023 року                                                                          м. Миколаїв 
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Лівінського І.В.,
з секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,
за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , його захисника Сорочана Є.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 
на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2023 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого провідним спеціалістом макроекономічного розвитку Департаменту економіки Миколаївської обласної державної адміністрації, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування всіма видами механічних транспортних засобів строком на один рік, стягнуто 536 грн 80 коп. судового збору,

в с т а н о в и в :

Згідно з постановою суду 10 вересня 2022 року о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. 3-ій Воєнній в районі будинку № 16 А в м. Миколаєві, був зупинений працівниками поліції та мав явні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху (далі – ПДР), відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.
Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування всіма видами механічних транспортних засобів строком на один рік. Крім того, суд стягнув судовий збір в розмірі 536,80 грн.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та закрити провадження у справі. 
Апелянт не згодний із оскаржуваною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, також вважає, що постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, формально підійшов до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до винесення незаконної постанови.
Апелянт зазначає, що 10 вересня 2022 року його дійсно зупинили працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Він дійсно відмовився від проходження огляду на місці зупинки за допомогою приладу Drager, оскільки його справність та точність вимірювання викликали в нього об`єктивні сумніви. До того ж поліцейські повідомили, що термін дії повірки цього приладу сплив, однак на період війни його покази вважаються дійсними. Між тим, він не заперечував проти проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Він повідомив поліцейських, що готовий проїхати з ними до лікарні, але просив надати кілька хвилин для погодження своєї відсутності з керівництвом де працює і на службовому автомобілі якої перебував. Однак, поліцейські зазначили, що їм достатньо доказів для притягнення його до адміністративної відповідальності, в них немає часу на те аби доставити його до відповідної медичної установи. 
Апелянт також зазначає, що після складання адміністративного протоколу, він самостійно поїхав до КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» де об 11 годині 55 хвилин, тобто не пізніше двох годин з моменту зупинки поліцейськими, пройшов огляд на стан сп`яніння. Згідно результатів огляду, він був тверезий. Отже, згідно виписки КНП «МОЦПЗ» на момент зупинки поліцейськими він був тверезим, а тому ознак алкогольного сп`яніння не мав. Відповідно і підстав для огляду на стан сп`яніння на місці зупинки чи у медичному закладі не було. 
Апеляційна скарга мотивована також тим, що відповідно до частини 3 статті 266 КУпАП працівники поліції зобов`язані були забезпечити його доставку до закладу охорони здоров`я для проведення огляду. Однак цього зроблено не було. Навіть якщо припустити, що він відмовився від огляду в закладі охорони здоров`я, то згідно пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103) поліцейські повинні були запросити двох свідків аби вони засвідчили факт відмови та у їх присутності скласти протокол про адміністративне правопорушення. Цього зроблено не було, що є порушенням Порядку та вимог статті 266 КУпАП. Вважає, що працівниками поліції не було дотримано порядку направлення особи на стан сп`яніння. Оскільки огляд на стан сп`яніння проведений з численними грубими порушеннями, він є недійсним. Отже, протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складений з порушеннями вимог статті 256 КУпАП і тому не може бути доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Відповідно до статті 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення. У зв`язку з чим підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП немає і адміністративна справа підлягає закриттю.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

За положеннями статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. 
За пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Як вбачається з диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР підтверджується наступними зібраними та дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 327587, 10 вересня 2022 року о 10 годині 10 хвилин у м. Миколаєві по вул. 3-ій Воєнній, 16 А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Водій у встановленому законом порядку, від проходження освідування у найближчому медичному закладі або на місці зупинки відмовився під час безперервної відеофіксації, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП. Подія фіксувалась на безперервну відеофіксацію на бодікамеру 474681 (а.с.1).
В своїх письмових поясненнях в протоколі ОСОБА_1 зазначив, що не відмовлявся від проходження освідування в найближчій лікарні. 
Зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомився під підпис.
Вказаний протокол складений за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395 (далі – Інструкція № 1395).
Порушень співробітниками поліції положень вказаної Інструкції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП судом апеляційної інстанції не виявлено.

Так, за частинами 1-3, статті 266 КУпАП, в редакції чинній на час вчинення правопорушення, передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У  разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови пройти відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджується відеозаписом, який додано до протоколу про скоєння адміністративного правопорушення серії ААБ № 327587 (а.с.6)
Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, доданого до протоколу про скоєння адміністративного правопорушення серії ААБ № 327587, поліцейським було повідомлено водію ОСОБА_1 про те, що у поліцейського є підозри та він бачить візуальні ознаки алкогольного сп`яніння у водія, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. На підставі цього поліцейський неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» або у медичному закладі. Зокрема, поліцейський протягом 10 хвилин 4 рази пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а також ще 5 разів пропонував останньому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі. Між тим, ОСОБА_1 спочатку категорично відмовився від проходження огляду на місці зупинки, а в подальшому відповідав працівнику поліції, що не визначився з тим, чи проходити такий огляд, уникаючи прямої відповіді на пропозицію поліцейського. 
Така поведінка ОСОБА_1 була сприйнята працівником поліції як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому поліцейським неодноразово було роз`яснено водію про наслідки такої відмови.
Отже доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я є необґрунтованими.
Згідно направлення на огляд до закладу охорони здоров`я від 10 вересня 2022 року огляд в медичному закладі на виявлення алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із відмовою останнього від проходження такого огляду (а.с.2).

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Таким чином, сукупність досліджених в матеріалах справи доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 327587 від 10 вересня 2022 року, відеозапису з бодікамери поліцейського №474681, направлення до закладу охорони здоров`я, свідчить про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Посилання  ОСОБА_1 на те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідною випискою КНП «МОЦПЗ» №1721 від 10 вересня 2022 року, яку він отримав після того, як було оформлено оскаржуваний протокол, не мають правового значення, оскільки у даній справі складено протокол стосовно  ОСОБА_1 не за перебування в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову останнього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.
Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цією нормою, виражається, зокрема, у такій формі: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з моменту відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, склад такого правопорушення є закінченим.
Тому, для кваліфікації дій за вказаною нормою, немає правового значення чи перебував водій в стані алкогольного сп`яніння на момент відмови від відповідного огляду. 

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол складено за відсутності свідків, також є необґрунтованими.
Оскільки відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі зафіксована працівниками поліції за допомогою відеозапису, то проведення такого огляду без присутності свідків за умови застосування технічного засобу відеозапису, відповідає вимогам статті 266 КУпАП, чинній на час вчинення правопорушення.
Тому вказаний відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 .

Отже, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали складені відповідно до вимог статті 256 КУпАП, ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі щодо ОСОБА_1 .
За такого, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в ході розгляду провадження в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження.
З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції, як того просить апелянт, відсутні. 
Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2023 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду І.В. Лівінський