ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року	Львів	Справа № 460/10934/23 пров. № А/857/16169/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                  Обрізко І.М., 
суддів                                                                      Сеника Р.П., Шинкар Т.І.,
за участю секретаря судового засідання                    Демчик Л.Р.,
за участю представника відповідача                              Шеремети В.О.,          

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року, прийняте суддею Недашківською К.М. о 10 годині 23 хвилині  у місті Рівному, повний текст складений 03 серпня 2023  року у справі за позовом фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 до  Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 

                                                        встановив:

ФОП ОСОБА_1 (надалі – ФОП, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (надалі – ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2023 №1609/1700240522, яким застосовано штрафні санкції за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 433093 грн 65 коп.
Рішенням  Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 позов задоволено. 
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що у спірній ситуації контролюючий орган застосував до позивача санкції за не здійснення поставки товару у строки:  граничний строк надходження товару – 23.04.2022.
Тобто контролюючий орган зазначив про те, що транспортний засіб DAF XF 106/460, nr VIN НОМЕР_1 не надійшов.
Зі змісту Контракту №2 вбачається, що предметом продажу був транспортний засіб DAF XF 106/460, nr VIN НОМЕР_1 .
Відповідно до Фактури-проформи №4/04/2021 позивачу поставлявся транспортний засіб DAF XF 106/460, nr VIN НОМЕР_2 .
Тобто інформація щодо VIN коду КТЗ різниться у зазначенні в Контракті №2 (XLRTH4300G065375) та Фактурі-проформі №4/04/2021 (XLRTЕH4300G065359).
При цьому, у Фактурі-проформі №4/04/2021 міститься посилання на Контракт №2 від 14.04.2021.
Відповідно до МД №UA204120/2021/071780 митне оформлення товару здійснене по КТЗ VIN XLRTЕH4300G065359, тобто по VIN коду, який зазначений у Фактурі-проформі №4/04/2021.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль VIN НОМЕР_2 зареєстрований за позивачем – 25.05.2021.
Відповідач вказав, що КТЗ  VIN НОМЕР_1 (Контракт №2) не був поставлений у визначені строки, тому застосування до позивача санкцій є правомірним.
Суд критично оцінив такі доводи контролюючого органу та зазначив, що КТЗ був поставлений позивачу у визначені законодавством строки та зареєстрований на праві власності, натомість розбіжності між VIN кодами, які зазначені у Контракті та Фактурі-проформі №4/04/2021, могли виникнути в процесі узгодження між сторонами правочину питання щодо предмета купівлі.
Оскільки Фактурі-проформі №4/04/2021 (VIN XLRTЕH4300G065359) міститься посилання на Контракт №2 від 14.04.2021, тому констатувати факт про ненадходження товару за Контрактом №2 немає підстав. 
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ДПС у Рівненській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із  порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ч.1, ч.3 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції», п.21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 № 5 (із змінами та доповненнями), а саме: ненадходження товару по імпорту в сумі 18000,00 Євро у законодавчо встановлені строки розрахунків при виконанні зовнішньоекономічного імпортного Контракту №2 від 14.04.2021, укладеного з фірмою - нерезидентом «ARTUR BARAN ARTPOL MASZYNY BUDOWLANE», Poland.
Позивач стверджує, що  в акті №°917/Ж5/17-00-24-05-17/2528817095 зазначено, що товар по імпорту у законодавчо встановлені строки не надійшов, а саме граничний строк закінчився 23 квітня 2022. Проте таке твердження повністю суперечить фактичним обставинам, оскільки тягач марки DAFXF 106 460 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 25.05.2021 року є у власності позивача.
Відповідач звертає увагу суду, що судом першої інстанції не було досліджено пояснення від 25.04.2023, у якому позивач чітко зазначив, що митних документів не було, так як товар не був поставлений.
Водночас, судом зроблено висновок про надходження товару за Контрактом №2 від 14.04.2021 внаслідок дослідження МД №UA204120/2021/071780 та Фактури-проформи №4/04/2021, які не є допустимими доказами у встановленні факту надходження товару за Контрактом №2 від 14.04.2021.
Єдиним належним та допустимим доказом встановлення таких обставин є митна декларація, в якій би було чітко зазначено Контракт №2 від 14.04.2021 та транспортний засіб марки DAF XF 106.460, nr VIN НОМЕР_1 , так як саме митна декларація містить інформацію про митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури в силу вимог п. 2 ч.1 ст.4 Митного кодексу України.
Фактура-проформа №4/04/2021, на який покликається суд як на доказ надходження товару за Контрактом №2, не є належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки в матеріалах справи відсутній переклад такого документа з польської мови на українську з відповідним нотаріальним посвідченням.
Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити в позові.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Розділу I, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 81.1 статті 81, пункту 82.2 статті 82 глави 8 Розділу II, абзацу 3 пункту 69.2, пункту 96 підрозділу 10 Розділу XX «Перехідні положення», з урахуванням пункту 52-2, підпункту 102.3.2 пункту 102.3, пункту 102.9  статті 102 Податкового кодексу України, Наказу від 19.01.2023 №107-п, контролюючим органом проведена перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за результатами якої складений Акт «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ОСОБА_1 , код за ЄДРПОУ 2528817095, з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків за зовнішньоекономічним імпортним Контрактом №2 від 14.04.2021 за період з 14.04.2021 по 31.12.2022» від 03.02.2023 №917/Ж5/17-00-24-05-17/2528817095 (далі – Акт перевірки) (а.с. 28).
Розділ III «Описова частина» Акта перевірки: 
між Компанією «ARTUR BARAN ARTPOL MASZYNY BUDOWLANE», Poland (Продавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) укладений Контракт №2 від 14.04.2021 (далі – Контракт №2) (а.с. 18), відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує DAF XF 106/460, nr VIN НОМЕР_1 , 2015, на умовах згідно Додатку 1 (пункт 1.1 Контракту); загальна вартість товару становить 18000,00 Євро (пункт 2.2. Контракту №2); товар постачається згідно з правилами INCOTERMS 2010 (пункт 6.1 Контракту №2); оплата здійснюється у формі безвідкличного документального акредитива, термін акредитива 30 календарних днів від дати випуску (пункти 7.1 та 7.2 Контракту №2);
станом на 14.04.2021 по Контракту №2 сальдо розрахунків відсутнє;
в рахунок передоплати Компанії «ARTUR BARAN ARTPOL MASZYNY BUDOWLANE» перераховані валютні кошти у розмірі 18000,00 Євро;
транспортний засіб DAF XF 106/460, nr VIN НОМЕР_1 у законодавчо встановлені строки не надійшов – граничний строк надходження товару – 23.04.2022. 
Розділ IV «Висновок» Акта перевірки: 
перевіркою платника податків – ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення: частини першої та частини третьої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», пункту 21 Розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 02.01.2019 №5, а саме: ненадходження товару по імпорту в сумі 18000,00 Євро у законодавчо встановлені строки розрахунків при виконанні зовнішньоекономічного імпортного Контракту №2 від 14.04.2021, укладеного з фірмою – нерезидентом «ARTUR BARAN ARTPOL MASZYNY BUDOWLANE», Poland.
На підставі Акта перевірки контролюючим органом винесене податкове повідомлення-рішення від 28.02.2023 №1609/1700240522 (далі – ППР) (а.с. 37), яким застосовані штрафні санкції у розмірі 433093,65 грн.
Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства, є Закон України «Про валюту і валютні операції» від  21.06.2018  №2473-VIII (далі – Закон №2473-VIII).
За правилами частини  першої статті 13 Закону №2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.
Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не застосовуються щодо розрахунків, пов`язаних з договорами про участь у розподілі пропускної спроможності, а також щодо грошового забезпечення (кредитних лімітів) з метою участі в аукціонах з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.
Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Відповідно до частини третьої статті 13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
За правилами пункту 21 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 02.01.2019 №5 (далі – Положення №5), граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону №2473-VIII, порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Відповідно до п.21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 № 5 (із змінами і доповненнями), граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Як вже зазначалося судом вище, перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ч.1, ч.3 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції», п.21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 № 5 (із змінами та доповненнями), а саме: ненадходження товару по імпорту в сумі 18000,00 Євро у законодавчо встановлені строки розрахунків при виконанні зовнішньоекономічного імпортного Контракту№2 від 14.04.2021, укладеного з фірмою - нерезидентом «ARTUR BARAN ARTPOL MASZYNY BUDOWLANE», Poland.
У поясненні від 25.04.2023 позивач зазначив, що митних документів не було, так як товар не був поставлений. Гроші були перераховані, а фірма зникла. Кошти були взяті в кредит, які ще на даний момент виплачую.
ФОП у позові стверджує, що в Акті №°917/Ж5/17-00-24-05-17/2528817095 зазначено, що товар по імпорту у законодавчо встановлені строки не надійшов, а саме граничний строк закінчився 23 квітня 2022. 
Проте, таке твердження повністю суперечить фактичним обставинам, оскільки тягач марки DAFXF 106 460 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 25.05.2021 є у власності позивача.
Водночас, у долученому позивачем до позову копії свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 25.05.2021 вказаний транспортний засіб марки DAF XF 460 FT, nr VIN НОМЕР_4 , а не транспортний засіб марки DAF XF 106.460, nr VIN НОМЕР_1 , що є предметом імпортного Контракту №2 від 14.04.2021.
В Україні ідентифікація дорожніх транспортних засобів (далі - ДТЗ) здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 №1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 за № 1074/8395 (далі - Методика №142/5/2092).
Ця Методика розроблена згідно із Законами України «Про судову експертизу», «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна (п.1.1 розділу І Методики №142/5/2092).
Відповідно до абз.абз. 1, 3, 7 п.6.1 розділу VI Методики №142/5/2092 визначення типу, моделі, версії ДТЗ, року його виготовлення, комплектності, укомплектованості, повної маси, робочого об`єму двигуна тощо провадиться на підставі даних виробника ДТЗ. Визначальним при цьому є ідентифікаційний номер (VIN-код) ДТЗ.
Структура і зміст VIN-коду визначаються ДСТУ 3525-97 «Засоби транспортні дорожні. Маркування», які складаються з міжнародного коду виробника КТЗ (перші три символи), описової частини (подальші шість символів) і розпізнавальної частини (останні вісім символів).
У разі механічних і корозійних пошкоджень, знищення VIN-коду, номерних табличок, номера двигуна КТЗ установлення типу, моделі, версії, року виготовлення, робочого об`єму двигуна за VIN-кодом, а також визначення вартості КТЗ та його складників проводяться після відповідного дослідження зазначених номерів на предмет їх автентичності.
ГУ ДПС у Рівненській області наголошує, що відповідно до ч.2 ст.74 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає поняття допустимості доказів, передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Колегія суддів зазначає, що МД №UA204120/2021/071780 стосується Контракту купівлі- продажу від 05.05.2021 №004ЕЕ-05, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ВІСТАВТО» та Компанією OU EURONIMFA.
Згідно з п.1 Контракту купівлі-продажу від 05.05.2021 №004ЕЕ-05, що додається до МД №UA204120/2021/071780, предметом контракту є товари відповідно до інвойсу, який є невід`ємною частиною даного контракту. Інвойс від 11.05.2021 014ЕЕ/05, що додається до МД №UA204120/2021/071780, містить відомості про Контракт купівлі-продажу від 05.05.2021 №004ЕЕ-05 та транспортний засіб марки DAF VINXLRTEH4300G065359, 2015, сума 9600,00 Євро.
Фактура-проформа №4/04/2021 стосуються транспортного засобу марки DAF XF 460 FT, nr VIN НОМЕР_4 , а не транспортного засобу марки DAF XF 106.460, nr VIN НОМЕР_1 , що є предметом імпортного Контракту№2 від 14.04.2021.
Проформа є тільки інформативним сигналом, що одержувач може незабаром отримати рахунок-фактуру з ПДВ. Даний документ не має юридичної сили і не зобов`язує одержувача до оплати.
Колегія суддів бере до уваги твердження апелянта про те, що єдиним належним та допустимим доказом встановлення таких обставин є митна декларація, в якій би було чітко зазначено Контракт №2 від 14.04.2021 та транспортний засіб марки DAF XF 106.460, nr VIN НОМЕР_1 , так як саме митна декларація містить інформацію про митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури в силу вимог п. 2 ч.1 ст.4 Митного кодексу України.
Крім того, відповідно до частини першої статті 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.
Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.
У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 (справа № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).
Відповідно до частини четвертої статті 15 КАС України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.
З огляду на зазначене, документи, які подаються до суду повинні бути викладені державною (українською) мовою.
Фактура-проформа №4/04/2021, на який покликається суд першої інстанції, як на доказ надходження товару за Контрактом №2, не є належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки в матеріалах справи відсутній переклад такого документа з польської мови на українську з відповідним нотаріальним посвідченням.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.
Апеляційний суд не здійснює розподілу судових витрат в силу вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                                                         постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити.
Рішення  Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року у справі №460/10934/23 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову фізичної особи – підприємця ОСОБА_1  відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 10.11.2023.