КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2023 року місто Київ
Справа № 757/18347/23
Апеляційне провадження № 22-ц/824/14979/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді доповідача                                 Желепи О. В.
суддів:                                                  Мазурик О. Ф., Немировської О. В.
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Філіна Едуарда Володимировича в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року про зупинення провадження (постановлену у складі судді Козлова Р. Ю.)
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
 
ВСТАНОВИВ
У травні 2023 року на адресу Печерського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій позивач просить шлюб зареєстрований Відділом РАЦС Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 717, від 22.09.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - розірвати.
 
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі.
 
06 червня 2023 року на адресу Печерського районного суду міста Києва надійшла заява від представника ОСОБА_2 адвоката Філіна Е. В. про надання сторонам строку на примирення.
Заяву обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох неповнолітніх дітей. На думку представника відповідачки наданий судом час для примирення сторін надасть можливість зберегти сім`ю, що відповідатиме інтересам самого подружжя так й інтересам їх дітей. Вказував, що відповідач зацікавлена у збережені сім`ї.
Вказану заяву у судовому засіданні 17 липня 2023 року підтримано представником відповідача та відповідачем.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року клопотання представника відповідача задоволено частково.
Надано сторонам строк для примирення 2 місяці, тобто до 18 вересня 2023 року.
Провадження у справі зупинено до 18 вересня 2023 року.
У задоволені клопотання в іншій частині відмовлено.
 
Не погоджуючись з такою ухвалою, Філін Є. В. в інтересах ОСОБА_2 31 липня 2023 року направив апеляційну скаргу через Печерський районний суд міста Києва, в якій просить:
- ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;
- зупинити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначити сторонам строк для примирення - шість місяців
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач жодного разу не повідомляв відповідача про намір розірвати шлюб.
Зазначає, що відповідач з початку укладення шлюбу намагається зберегти сім`ю, та докладає максимум зусиль щодо врегулювання спірних питань між сторонами. 
Крім того, відповідач хоче, щоб діти росли та розвивались у повноцінній родині.
Вказує,що суд має вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Тому просить надати строк на примирення - шість місяців.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-денний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу з моменту отримання даної ухвали.
 
Від позивача та його представника відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Згідно з ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
 
Згідно п. 14 ч.  1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції зупинення провадження у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Як визначено ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі та надання сторонам строку на примирення суд першої інстанції вказував, що з урахуванням проголошеної Конституцією України охорони сім`ї державою, наявності у подружжя дитини, відсутності згоди одного з подружжя (відповідача) на розірвання шлюбу, обов`язку суду щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, суд дійшов висновку про надання строку для примирення сторонам строком в два місяці, який є достатнім для можливості збереження сім`ї подружжя з урахуванням обставин справи. 
 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
 
З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 22 вересня 2007 року уклали шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 22 вересня 2007 року серія НОМЕР_1 виданим Відділом РАЦС Печерського районного управління юстиції у м. Києві.
У сторін є двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В позові ОСОБА_3 вказує, що можливості зберегти сім`ю немає, оскільки сторони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Вважає, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач проти розірвання шлюбу заперечує.
 
Статтею 51 Конституції визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад цивільного судочинства.
Розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.
Частиною сьомою статті 240 ЦПК України визначена можливість суду в справі про розірвання шлюбу суд зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.
Водночас, у пункті 4 частини 1 статті 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі в разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.
У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.
Суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, тому вжиття заходів щодо примирення подружжя має застосовуватись лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.
 
Доводи апеляційної скарги відповідача стосуються надання більшого строку для примирення, тобто необхідності, на її думку, зупинення провадження у справі на 6 місяців, а не на 2, як це визначено оскаржуваною ухвалою.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, надаючи строк для примирення подружжя та зупиняючи розгляд справи на 2 місяці, звернув уваги на те, що у сторін є неповнолітні діти, а також, що відповідач бажає зберегти сім`ю, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для надання сторонам 2-місячного строку для примирення.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Частиною 7 статті 240 ЦПК України визначено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.
Тобто указаною статтею визначено лише граничний строк, на який судом може бути зупинено провадження для примирення сторін у справі про розірвання шлюбу, а не обов`язок суду зупиняти провадження у справі саме на шість місяців.
 
Апеляційний суд дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, оцінив наскільки реальною є можливість примирення сторін, у тому числі з урахуванням заперечень позивача, викладених у позовній заяві, відповідно до яких позивач наголошував на неможливості примирення та відсутності підстав для надання строку для примирення, тому суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі та надання строку для примирення сторонам терміном 6 місяців.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки до яких дійшов суд першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для її скасування.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
 
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд встановив, що ухвала судупостановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
 
Керуючись ст. ст.  367-368, 374,375, 381-384 ЦПК України, суд
 
ПОСТАНОВИВ
 
Апеляційну скаргу Філіна Едуарда Володимировича в інтересах ОСОБА_2  залишити без задоволення.
 
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року  залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України
 
Повний текст постанови складено 30 жовтня 2023 року.
Суддя-доповідач                                                                                 О. В. Желепа
 
Судді                                                                                                          О. Ф. Мазурик
                                                                                                                 
                                                                                                                    О. В. Немировська