КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
13 листопада 2023року місто Київ
Справа № 369/11485/23
Апеляційне провадження № 22-ц/824/15773/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
судді-доповідача                     Желепи  О. В.,
суддів:                                      Мазурик О. Ф., Немировської О. В.
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ЗАРАЗ-5» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2023 року про відмову у видачі судового наказу (постановлену у складі судді Пінкевич Н. С.)
у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ЗАРАЗ-5» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за надані послуги з постачання теплової енергії
 
ВСТАНОВИВ
 
У липні 2023 року ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ЗАРАЗ-5» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з  ОСОБА_1  заборгованості за оплату послуг з постачання теплової енергії на суму23 322 грн 93 к. та 268 грн 40 к. витрат на оплату судового збору.
 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу.
 
Не погоджуючись з такою ухвалою, ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ЗАРАЗ-5» 26 вересня 2023 року, згідно поштової відмітки, направило на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу, оскільки вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг мають пред`являтись за місцем знаходження майна за правилами виключної підсудності. Однак суд не врахував вказані обставини.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
 
ОСОБА_1 повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення апеляційної скарги на поштову адресу зазначену ТОВ «УК «ЗАРАЗ-5» у заяві та апеляційній скарзі, однак поштова кореспонденція повернулась на адресу Київського апеляційного суду як не отримана з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»
 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішеннята матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга непідлягає задоволенню з огляду на наступне.
 
Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції вказував, що згідно з відомостями, наданими суду відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, боржник ОСОБА_1 зареєстрованою не значиться.
Крім цього, відповідно до відповіді №208292 від 01.09.2023 р. з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що інформації відносно місця реєстрації ОСОБА_1 , не знайдено.
Відповідно ч. 9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація недає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування)фізичноїособи-боржника,суд відмовляє у видачі судового наказу.
Відтак, із вказаної заяви та наданих до неї документів вбачається, що місце проживання (перебування) фізичної особи боржника зареєстроване у встановленому законом порядку встановити неможливо.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
Так, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Відповідно до положень ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Територіальна юрисдикція (підсудність) цивільних справ визначена в параграфі 3 глави 2 ЦПК України та поділяється на: загальну (за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача) ст. 27 ЦПК України; альтернативну (за вибором позивача) ст. 28 ЦПК України; виключну ст. 30 ЦПК України.
Правила загальної підсудності цивільних справ визначені в ч. 1 ст. 27 ЦПК України, згідно з якою позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ч. 5-7 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.
Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.
Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Отже, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов`язковою умовою для його видачі є встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи боржника.
 
З відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області  від 14.08.2023 року № 3847  вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрованою не значиться.
З відповіді № 208292 від 01.09.2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що інформації відносно місця реєстрації ОСОБА_1 , не знайдено.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог процесуального закону.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що заяви про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна мають пред`являтися за місцезнаходженням цього майна за правилами виключної підсудності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно з ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції саме за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Крім того, у разі не встановлення зареєстрованого місця проживання боржника, суд зобов`язаний відмовити у видачі судового наказу. Проте це не позбавляє права заінтересовану особу звернутись до суду з позовом в позовному провадженні за правилам виключної підсудності. 
 
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, тому посилання на висновки викладені в постановах Київського апеляційного суду від 20.04.2022 року у справі № 361/6034/21 та від 28.04.2022 року у справі № 361/8188/21, відхиляються колегією суддів як безпідставні. 
 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвала постановлена з додержання норм процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 268, 367-368, 374,375, 381-384,389 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ
 
Апеляційну  скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ЗАРАЗ-5» - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2023 року - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків визначених ст. 389 ЦПК Україїни.
 
Суддя-доповідач                                                                             О. В. Желепа 

Судді                                                                                                 О. Ф. Мазурик

                                                                                                            О. В. Немировська